Справа № 340/5754/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5754/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю Феросистема - Трейд до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2020/000006/1 від 07.12.2020;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110390/2020/00028 від 07.12.2020.

Ухвалою судді від 23.12.2020 прийнято позов до розгляду відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, на 02.02.2021 призначено підготовче засідання (а.с.94).

Ухвалою суду від 02.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 05.03.2021 (а.с.144).

У судове засідання 05.03.2020 учасники справи не з`явилися. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.146). Відповідач, належним чином, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.9 ст.205 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до контракту №УС-ФСТ/2020D від 16.01.2020, укладеного з ТОВ «Урал-Союз» (Росія) та додатків до контракту №18 від 27.10.2020, №20 від 16.11.2020 та №21 від 16.11.2020 придбав товари - феросиліцій марок ФС65 та ФС45, феросилікомарганець МнС-17. Для митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту до відповідача подано митну декларацію №UA110390/2020/000608, в якій позивачем визначено митну вартість товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. При цьому, позивач зазначає, що під час митного оформлення товарів відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам частини другої ст. 53 МКУ, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару, а тому оскаржувані рішення на його думку є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що підставою для виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом, стало те, що до митного оформлення не наданий універсальний передаточний документ. Це твердження, на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки універсальний передаточний документ - рахунок-фактура №112701 від 27.11.2020, надавався до митного оформлення одночасно з митною декларацією та цей факт додатково пояснювався в листі позивача №358 від 07.12.2020. Ще однією з підстав у спірному рішенні зазначено, що до митного контролю не надані платіжно-розрахункові документи від 24.11.2020 №№ 44958, 44960 та 44961, посилання на які містяться в рахунку-фактурі ООО «Урал-Союз» від 27.11.2020 №112701. Позивач вказує, що платіжно-розрахункові документи нерезидента, зазначені у вищевказаному рахунку, представляють собою інформацію банку нерезидента про зарахування на рахунок постачальника коштів, сплачених позивачем відповідно до банківських платіжних документів, наданих до митного оформлення. При цьому позивач зауважує, що відповідачем не заперечується той факт, що декларантом надано банківські платіжні документи товару №№2, 3 та 4 від 24.11.2020 з актом звіряння взаємних розрахунків від 26.11.2020 з ТОВ «Урал-Союз», які підтверджують сплату вартості товару на користь продавця. Враховуючи, що у Митному кодексі України не міститься вимоги про подання до митного оформлення додатково ще й розрахунково-платіжних документів іноземного постачальника, відсутність вказаних документів, на думку позивача, не може бути перешкодою для визначення митної вартості за ціною договору. Крім того, вказує, що посилання відповідача на відсутність додатків в експертному висновку ДП «Держзовнішінформ» від 11.11.2020 №123/174, не дає можливості перевірити обґрунтованість наведених в ньому висновків, на думку позивача, не є підставою для невизнання митної вартості, заявленої позивачем, з огляду на те, що відповідач не має законодавчих повноважень контролювати роботу ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків». До того ж, вважає, що твердження відповідача про те, що в інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних/подібних товарів відповідно до вимог ст.ст.59-60 МКУ, спростовується тим, що товариством неодноразово проводилось митне оформлення ідентичного товару - феросиліцію ФС65, зокрема - згідно митних декларацій №UA901010/2019/013683 від 04.11.2019 та №UA901010/2019/013684 від 04.11.2019. Крім того, звертає увагу суду на те, що застосування ціни на рівні 1,14 доларів США за кілограм на підставі митної декларації від 01.07.202 №UA110280/2020/006330, на яку відповідач посилається в оскаржуваному рішенні, то зазначена митна декларація була оформлена самим позивачем 01.07.2020, але на інший товар - феросиліцій ФС75. Більша ціна феросиліцію ФС75 порівняно з феросиліцієм ФС65 пояснюється саме різницею в їх хімічних характеристиках, а саме різним вмістом кремнію - основного хімічного елементу в сплаві. Отже, на думку позивача, вказані вище товари не є подібними в розумінні Митного кодексу України. Позивач вважає, що Дніпровська митниця Держмитслужби протиправно та безпідставно прийняла оскаржувані рішення, всупереч положенням Митного кодексу України.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що до митного поста «Кропивницький» Дніпровської митниці Держмитслужби було подано МД №UA110390/2020/000608. Під час здійснення митного контролю за митною декларацією позивача опрацьовувалася інформація, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Відповідно до ч.5 ст.54, чч.2, 3 ст.53, ст.335 МК України, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, а саме не надано товарну накладну або універсальний передаточний документ. Крім того, вказує, що до митного контролю не надані: платіжно-розрахункові документи від 24.11.2020 №№ 44958, 44960 та 44961, посилання на які міститься в рахунку-фактурі ТОВ «Урал-Союз» від 27.11.2020 №112701. Вказує, що наданий позивачем експертний висновок ДП Держзовнішінформ від 11.11.2020 №123/174 щодо оцінки товару, ввезеного на митну територію України на адресу ТОВ «Феросистема-Трейд» не містить додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені. За результатами розгляду всіх наданих документів, відповідач дійшов висновку, що, відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та /або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою. Зважаючи на вимоги ст.59 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 МК України, основний метод застосуванню не підлягав. Відповідачем зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару №1 «Феросиліцій ФС-65» з масовою часткою кремнію 65%, фракція 10-50 мм - 9,0 базових тон, партія №599, вага нетто 9000 кг» - 229744,22 грн., що становить 0,902296 USD за кг, в інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних товарів відповідно до вимог ст.59 МКУ. У відповідності до положень ст.54, 55 МКУ, на підставі інформації, яка міститься в ПІК та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів визначено згідно вимог статті 60 МКУ за ціною договорів щодо подібних товарів. Вважає, що дії посадових осіб відповідача, які приймали участь у прийнятті рішень про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що повністю відповідають чинному законодавству (а.с.96-99).

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

16.01.2020 року між ТОВ Урал-Союз, Росія (Продавець) та ТОВ «Феросистема-Трейд» (покупець) укладено контракт №УС-ФСТ/2020-D, відповідно до якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець купити товар відповідно до Додатку, в строки та на умовах зазначених в контракті (а.с.22-26).

Відповідно до додатку №18 від 27.10.2020 до контракту №УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020, ТОВ Урал-Союз зобов`язалось відвантажити на адресу позивача феросиліцій марки ФС65, вагою 20,000 умовних тон, за 826 доларів США за умовну тону враховуючи вартість упаковки, ГОСТ 1415-93, у біг-бегах, виробник ТОВ «МЕТАЛЕКС» (а.с.26-27).

Відповідно до додатку №20 від 16.11.2020 до контракту № УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020, ТОВ Урал-Союз зобов`язалось відвантажити на адресу позивача феросиліцій марки ФС45, вагою 6,300 умовних тон, за 655 доларів США за умовну тону, враховуючи вартість упаковки, ГОСТ 1415-93, у біг-бегах, виробники АТ ЧЕМК, АТ «КФ» (а.с.28-29).

Відповідно до додатку №21 від 16.11.2020 до контракту № УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020, ТОВ Урал-Союз зобов`язалось відвантажити на адресу позивача феросилікомарганець марки МнС17, вагою 5,100 умовних тон, за 1045 доларів США за умовну тону, враховуючи вартість упаковки, ГОСТ 4756-91, у біг-бегах, виробники АТ ЧЕМК (а.с.30-31).

Позивачем здійснено оплату на користь ТОВ Урал-Союз за вказаним контрактом, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №2 від 24.11.2020, №3 від 24.11.2020, №4 від 24.11.2020 (а.с.36-38).

07.12.2020 року ТОВ Феросистема-Трейд заявлено до митного оформлення отримані у ТОВ Урал-Союз товари:

феросиліцій ФС65 з масовою часткою кремнію 65,0% у кількості 9,0 базових тон, на загальну суму 7434,00 доларів США, розфасований у поліпропіленові біг-беги, фракції 10-50 мм; хімічний склад: кремній 65,0 %, хром 0,38 %, марганець 0,36 %, алюміній 1,75%, вуглець 0,09%, фосфор 0,03%, сірка 0,02%; ГОСТ 1415-93, використовується для розкислення та легування сталі у металургійній промисловості, виробник АТ МЕТАЛЕКС;

феросилікомарганець МнС17 з масовою часткою марганцю 65,1% та кремнію 16,3% у кількості 5,063 базових тон, на загальну суму 5290,84 доларів США, розфасований у поліпропіленові біг-беги, фракції 10-100 мм; хімічний склад: %, марганець 65,1%, кремній 16,3 %, вуглець 1,48%, фосфор 0,15%, сірка 0,008%; ГОСТ 4756-91, використовується для розкислення та легування сталі у металургійній промисловості, виробник АТ ЧЕМК;

феросиліцій марки ФС45 у кількості 6,225 базових тон, на загальну суму 4077,38 доларів США, розфасований у поліпропіленові біг-беги, фракції 10-50 мм, з масовою часткою кремнію 41,5%; хімічний склад: кремній 41,5%, хром 0,2 %, марганець 0,44 %, алюміній 0,5 %, вуглець 0,1%, фосфор 0,03%, сірка 0,003%; ГОСТ 1415-93, використовується для розкислення та легування сталі у металургійній промисловості, виробник АТ ЧЕМК;

та подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію за №UA110390/2020/000608 (а.с.17-21). Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем, разом з митною декларацію за №UA110390/2020/000608, було подано:

- декларацію митної вартості товару;

- контракт №УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020 з постачальником ТОВ «Урал-Союз» з додатками до нього від 02.12.2019№49 та №50 (а.с.22-25, 26-31);

- рахунки-проформи №18 від 27.10.2020 та №20 від 16.11.2020, №21 від 16.11.2020 (а.с.32-34);

- рахунок-фактуру (універсальний передаточний документ) №112701 від 27.11.2020 (а.с.35);

- платіжні доручення про сплату вартості товару №№2, 3 та 4 від 24.11.2020 (а.с.36-38);

- висновки щодо експертного аналізу відповідності рівня цін ДП «Держзовнішінформ» від 11.11.2020 №123/174 з додатками - листами ДП «Держзовнішінформ» та ТОВ «Урал-Союз», відомостями про вартісні характеристики товару Metal Monitor, FerroAlloyNet, Agrus Metals International (а.с.39-52);

- міжнародну товарно-транспортну накладну № 271120 від 27.11.2020 (а.с.53);

- технічну довідку №356 від 04.12.2020 (а.с.54);

- сертифікати виробників щодо якості продукції №599 від 26.10.2020, №715128 від 27.11.2020 та №709385 від 30.09.2020 (а.с.55-57);

- митну декларацію країни відправлення №10511010/301120/0214726 від 30.11.2020 (а.с.58-60);

- договір про надання транспортних послуг №07052020-ТР1 від 07.05.2020 з додатком - заявкою від 25.11.2020 (а.с.61-65);

- рахунок на оплату транспортних послуг №740 від 30.11.2020 (а.с.66);

- довідку про транспортні витрати №443 від 25.11.2020 (а.с.67).

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару феросиліцію ФС-65.

Так, відповідач, за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ст.54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності до вимог ч.ч.2, ч.3 ст.53 та ст.335 МКУ протягом 10 календарних днів додатково витребував (за наявності): каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; додатки до висновку ДП «Держзовнішінформ» від 16.11.2020 №123/174 про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією, які підтверджують цінову інформацію яка в ньому наведена; договір-угоду із третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснються за умовами визначеними договором; рахунки про сплату посередницьких послуг пов`язаних з виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації. При цьому, надіславши 07.12.2020 повідомлення (а.с.70-71).

Позивачем, на виконання вимог відповідача надано лист №358 від 07.12.2020, в якому наведено перелік документів доданих до митної декларації №UA110390/2020/000608. Також вказано, щодо зауважень стосовно ненадання окремих документів повідомлено: універсальний передаточний документ наданий до митного оформлення ним являється рахунок-фактура №112701 від 27.11.2020, про що зазначено безпосередньо на вказаному документі. Платіжно-розрахункові документи №№44958, 44960, 44961 від 24.11.2020 є інформацією обслуговуючого банку ТОВ «Урал-Союз`про зарахування коштів, сплачених згідно банківських платіжних документів №№2, 3, 4 від 24.11.2020. До висновку ДП «Держзовнішінформ» від 11.11.2020 3123/174 надані всі додатки. Умовами контракту №УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020 не передбачено здійснення платежів третім особам чи оплату посередницьких послуг, а треті особи, пов`язані з договором про поставку товарів, відсутні. Інших додаткових документів надати не має можливості (а.с.68-69).

07.12.2020 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2020/000006/1, яким митну вартість феросиліцію ФС65 було скориговано до рівня 10260,00 доларів США, із застосуванням другорядного методу за ціною договору щодо подібних товарів (а.с.12-15). Підставою для коригування митної вартості стало те, що до митного оформлення не надано товарну накладну або універсальний передаточний документ; не надані платіжно-розрахункові документи від 24.11.2020 №№44958, 44960, 44961, посилання про які містяться у рахунку-фактурі від 27.11.2020 №112701; з експертним висновком ДП «Держзовнішінформ» від 11.11.2020 №123/174 щодо оцінки товару, ввезеного на митнутериторію України на адресу ТОВ «Феросистема-Трейд» не надано всі зазначені у висновку додатки, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені.

Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що «Рівень заявленої декларантом митної вартості товару №1 «Феросиліцій ФС-65» з масовою часткою кремнію 65%, фракція 10-50 мм - 9,0 базових тон. Партія № 599, вага нетто 9000 кг» - 229744,22 грн., що становить 0,902296 доларів США за кг. В інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних товарів відповідно до вимог ст.59 МКУ. У відповідності до положень ст.ст.54, 55 МКУ, на підставі інформації, яка міститься в ПІК та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів визначено згідно вимог статті 60 МКУ за ціною договорів щодо подібних товарів. Для визначення митної вартості товару використана наявна інформація щодо митного оформлення «феросиліцію ФС-75» за ціною угоди по МД від 01.07.2020 №UA110280/2020/006330 на рівні 1,14 доларів США за кг, виробник АО «Челябинский электрометаллургический комбинат», умови поставки FСА м.Челябінськ, поставка проводилась автомобільним транспортом та щодо митного оформлення «феросиліцію ФС-65» по МД від 16.09.2020 №UA110390/2020/000191 на рівні 1,14 доларів США за кг, МВВ 3, виробник АО «Челябинский электрометаллургический комбинат», умови поставки FСА м.Челябінськ, відправник - ООО "УРАЛ-СОЮЗ", поставка проводилась автомобільним транспортом».

На підставі вказаного рішення митним органом було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110390/2020/00028 від 07.12.2020 (а.с.16)

У зазначеній картці відмови декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів.

Позивач, не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, скористався своїм правом застосувати положення ч.7 ст.55 Митного кодексу України та подав 07.12.2020 митному органу митну декларацію №UA110390/2020/000612, за якою товари були випущені у вільний обіг (а.с.73-75).

Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (надалі - МК України).

За приписами ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію..

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст.VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч.2 ст.VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу вимог ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого позивачем товару, що вказана позивачем у митній декларації №UА110390/2020/000608 від 07.12.2020, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Щодо документів, необхідність подання яких при процедурі консультації із позивачем вимагав відповідач, суд вважає їх витребування безпідставним, з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

За приписами ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частин 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).

У відповідності до ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідачем проведено у зв`язку з неможливістю надати запропоновані у запиті митного органу додаткових документів.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Доводи відповідача, що до митного оформлення не наданий універсальний передаточний документ, судом не приймається до уваги, оскільки універсальний передаточний документ - рахунок-фактура №112701 від 27.11.2020 надавався позивачем до митного оформлення одночасно з митною декларацією. При цьому, суд зауважує, що і сам відповідач, в оскаржуваному рішенні посилається на вказаний документ.

Стосовно посилання митного органу на те, що до митного контролю не надані платіжно-розрахункові документи від 24.11.2020 №№ 44958, 44960 та 44961, посилання на які містяться в рахунку-фактурі ТОВ «Урал-Союз» від 27.11.2020 №112701, суд зазначає, що вказані документи нерезидента, зазначені у вищевказаному рахунку, є інформацією банку нерезидента про зарахування на рахунок постачальника коштів, сплачених позивачем відповідно до банківських платіжних документів, наданих до митного оформлення.

При цьому, декларантом надано банківські платіжні документи на оплату товару від 24.11.2020, які підтверджують сплату вартості товару на користь продавця, що також не заперечується відповідачем.

Більш того, неподання декларантом платіжно-розрахункових документів від 24.11.2020 №№44958, 44960 та 44961, жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей у документах, поданих позивачем, які підтверджують числові значення складових митної вартості.

До того ж, враховуючи, що у Митному кодексі України не міститься положення щодо вимоги про подання до митного оформлення розрахунково-платіжних документів іноземного продавця (постачальника) для підтвердження митної вартості товарів, відсутність вказаних документів не може бути підставою для не визначення митної вартості за ціною договору.

Отже, позивачем дотримано вимоги ч.2 ст.53 Митного кодексу України та надано, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідачем вказано, що до експертного висновку ДП «Держзовнішінформ» від 11.11.2020 №123/174 щодо оцінки товару, ввезеного на митну територію України на адресу ТОВ «Феросистема-Трейд» не надано відповідних додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість наведених в ньому висновків.

Проте, суд зазначає, що дане твердження не є підставою для невизнання митної вартості, заявленої позивачем, з огляду на те, що відповідач не має законодавчих повноважень контролювати роботу ДП «Держзовнішінформ», яке здійснює моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджує динаміку цінових процесів на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юктурі світового ринку відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 02.05.2018 № 608. Відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 07.10.1996р. № 25-28/215 експертні висновки ДП «Держзовнішінформ» мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами та повинні братися до уваги митними органами при здійсненні цінового контролю.

Крім того, дане твердження відповідача жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч.3 ст.53 Митного кодексу України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Так, суд звертає увагу, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

До того ж, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення позивачем митної вартості товару.

Крім того, відповідачем ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не надано документів, вказаних у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на неможливість підтвердження митної вартості придбаного позивачем феросиліцію ФС-65.

За змістом п.2 ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що уповноваженою особою декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та у поданих документах наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за такий товар.

Крім того, суд звертає увагу на те, що аналіз норм Митного Кодекс України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Щодо доводів відповідача на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом, суд зазначає.

Положеннями статті 60 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що в інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних товарів відповідно до вимог ст.59 МК України.

Проте позивач заперечував таке твердження відповідача, повідомивши суду, що товар феросиліцій ФС65, ідентичний тому, відносно якого митним органом прийнято оскаржуване рішення, неодноразово оформлявся ТОВ «Феросистема-Трейд» за ціною договору. Будь-яких доказів на спростування вказаних доводів позивача, відповідачем не надано.

В оскаржуваному рішенні вказано, що для визначення митної вартості товару використана наявна інформація щодо митного оформлення феросиліцію ФС-75 за ціною угоди за МД від 01.07.2020 №UA110280/2020/006330 на рівні 1,14 доларів США за 1 кг, виробник АТ «ЧЕМК», умови поставки FCA м.Челябінськ, поставка проводилась автомобільним транспортом.

В ході розгляду справи судом досліджена митна декларація від 01.07.2020 №UA110280/2020/006330 та встановлено, що вказана МД була оформлена позивачем, проте товар, який ввозився, це був феросиліцій марки ФС75, а не ФС65 (а.с.109-110).

Представник позивача зазначав, що більша ціна феросиліцію ФС75 порівняно з феросиліцієм ФС65 пояснюється різницею в їх хімічних характеристиках, а саме - різним вмістом кремнію - основного хімічного елементу в сплаві. Так, базовий вміст кремнію в феросиліції ФС75, оформленому згідно митної декларації від 01.07.2020 №UA110280/2020/006330, складає 74,2%, а договірна вартість однієї базової тони складала 1085,00 доларів США (а.с.76-77). При цьому базовий вміст кремнію в феросиліції ФС65, щодо якого митним органом проведено коригування вартості, складає лише 65%, відповідно його договірна ціна нижча і складає 826,00 доларів США за базову тону. Крім того, у даних товарів суттєво відрізняється і розмір - у феросиліцію ФС75, оформленого 01.07.2020, фракція складала 2-12 мм, а у феросиліцію ФС65, заявленого до митного оформлення 07.12.2020 - фракція складала 10-50 мм.

З огляду на положення ч.2 ст.60 МК України, суд зазначає, що основні характеристики феросиліцію ФС75 та ФС65 (вміст кремнію та розмір) не є схожими, вони суттєво різняться, через що вказані товари не є взаємозамінними.

До того ж, Національний технічний стандарт ДСТУ 4127:2002 виділяє 9 марок феросиліцію. Кожна з цих марок має відповідати різним вимогам до хімічного складу, чітко регламентованим в розділі 4 «Класифікація, марки сплаву та хімічний склад» даного стандарту. Зокрема, марки феросиліцію ФС65 та ФС75 виділяються окремо та відрізняються нормативними значеннями вмісту кремнію та алюмінію, а саме: феросиліцій ФС75 вміст кремнію від 74 до 80 відсотків, вміст алюмінію не більше 3%; феросиліцій ФС65 вміст кремнію від 63 до 68 відсотків, вміст алюмінію не більше 2,5%.

Крім того, комерційна вартість різних марок феросиліцію також значно відрізняється. Так, відповідно до листа №923 від 11.11.2020 ТОВ «Урал-Союз» - постачальника феросплавів та офіційного дилера виробника АТ «Челябінський електрометалургійний комбінат», вартість феросиліцію різних марок складає: феросиліцій ФС45 - 655,00 доларів США за базову тонну; феросиліцій ФС65 - 940,00 доларів США за базову тонну; феросиліцій ФС75 - 1090,00 доларів США за базову тонну (а.с.92).

Отже, вказані вище товари не є подібними в розумінні Митного кодексу України, а тому застосування відповідачем ціни товару з митної декларації від 01.07.2020 №UA110280/2020/006330 є неправомірним.

Крім того, в оскаржуваному рішенні також вказано, що для визначення митної вартості товару використана наявна інформація щодо митного оформлення феросиліцію ФС-65 по МД від 16.09.2020 №UA110390/2020/000191 на рівні 1,14 доларів США за 1 кг, МВВ 3, виробник АТ «ЧЕМК», умови поставки FCA м.Челябінськ, поставка проводилась автомобільним транспортом.

В ході розгляду справи судом досліджена митна декларація від 16.09.2020 №UA110390/2020/000191 та встановлено, що вказана МД була оформлена також позивачем, проте метод визначення вартості товару у графі 43 вказано 3, тобто за ціною подібних товарів (а.с.111). Суд зауважує, що митна вартість товару за цією МД була скоригована декларантом.

Відповідно до ст.361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Цілями застосування системи управління ризиками є:1) запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань митної справи;2) забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);3) забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;4) прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Однак, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

При цьому, на думку суду зазначені вище обставини, а саме те, що в інформаційних ресурсах митних органів є інформація, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворюють підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядним (резервним) методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, постачальник, торгова марка, умови і обсяги поставок, загальна вартість контракту, наявність знижок тощо).

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Так, суд звертає увагу, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах основного методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

До того ж, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість феросиліцію марки ФС65 є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати неправильне визначення митної вартості товару.

Крім того, відповідачем ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не надано документів, вказаних у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні феросиліцію марки ФС65, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що уповноваженою особою декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та у поданих документах наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару.

До того ж, з аналізу положень Митного кодексу України у їх системному зв`язку вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів та застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів виникає лише у разі встановлення ним обставин, які прямо підтверджують неповноту та/або недостовірність відомостей про числові значення митної вартості товарів, однією з підстав виникнення яких є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах. Однак, такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем, разом із декларацією, подано митному органу документи, які містяться в матеріалах справи та описані вище.

Таким чином, відповідачем не надано доказів, які підтверджують законність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2020/000006/1 від 07.12.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110390/2020/00028 від 07.12.2020, тому вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 4204 грн. (а.с.11) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Феросистема - Трейд (25009, м.Кропивницький, вул.Комарова, 68, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, 22, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2020/000006/1 від 07.12.2020.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110390/2020/00028 від 07.12.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Феросистема - Трейд () здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 4204 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби ()

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина