Справа № 160/13634/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/13634/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни та ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року (головуючий суддя Ільков В.В.)

в адміністративній справі №160/13634/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду 23.10.2020 року з адміністративним позовом до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила (а.с. 1-2, 16-17):

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №63236650 від 07.10.2020 року.

Також позивачка просила судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтований тим, що 07.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63236650 за заявою про примусове виконання виконавчого напису №24735, виданого 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ Фінансова компанія Аланд заборгованості у розмірі 15132,95 гривень. Позивач зазначає, що проживає та зареєстрована у м. Дніпрі та не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова М.В. має право вчиняти виконавчі дії, тому виконавчий документ у виконавчому провадженні №63236650 всупереч вимог чинного законодавства прийнято до виконання приватним виконавцем не за місцем проживання позивача, перебування, як боржника - фізичної особи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року позов задоволений:

- визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №63236650 від 07.10.2020 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що приватний виконавець Малкова М.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, а позивач проживає та зареєстрована у м. Дніпрі. Отже, місце проживання (перебування) боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова М.В. здійснює діяльність. Матеріали виконавчого провадження №63236650 не містять документів, які б засвідчили відповідність інформації про місце проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса №247325 від 04.09.2020 року: м.Київ, вул.Січових Стрільців, 18/63 та не містять доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, спрямованих на з`ясування причини наявності розбіжності в адресі місця проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса та інших документах, наявних в матеріалах виконавчого провадження, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2020 року №63236650 прийнята відповідачем з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII. Стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи міститься договір про надання правової (правничої) допомоги б/н від 04.11.2020 року, акт здачі-приймання робіт від 10.11.2020 року. При цьому, будь-яких інших документів складених безпосередньо представником позивача до матеріалів справи надано не було, отже матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання позовної заяви, а також уточненої позовної заяви, клопотання про поновлення строків, та витребування доказів в адміністративній справі №160/13634/20, відтак суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі відповідача зазначено, що у задоволені позову слід відмовити. Вказує, що до приватного виконавця Малкової М.В. надійшов виконавчий напис №24735 від 04.09.2020 року, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м.Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з пред`явленням не за місцем проживання боржника, відтак, на його думку, ним не порушено норми статті 24 Закону України Про виконавче провадження.

В апеляційній скарзі позивачки зазначено, що позивачка не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та в цій частині прийняти нове судове рішення, яким вимогу позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. Вказує, що всі необхідні докази на підтвердження витрат були надані до суду. Зазначає, що порядок надання правової допомоги було вирішено між клієнтом та адвокатом. Позивач вважала за необхідне написання процесуальних документів саме від її імені, що не заборонено чинним законодавством, тому, на її думку, суд першої інстанції втрутився в договірні відносини клієнта з адвокатом. Вказує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення способу та порядку надання правової допомоги, розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін. Вказує, що позивачем не додано достатніх доказів на підтвердження того, що грошова сума у розмірі 2500грн. була витрачена саме на професійну правничу допомогу надану у межа цієї справи, адже необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Зазначає, що в договорі про надання правової допомоги відсутній механізм розрахунку гонорару адвоката, а також те, що у такому договорі повинно бути зазначено номер судової справи, в якій адвокат представляє інтереси боржника. У свою чергу, у договорі про надання правової (правничої) допомоги б/н від 04.11.2020 року відсутній номер судової справи, в якій саме надається правнича допомога.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у сумі 15 132,95грн. на користь ТОВ Фінансова компанія Аланд. На підставі заяви ТОВ Фінансова компанія Аланд від 06.10.2020 року вх.№20103225 від 30.09.2020 року, постановою від 07.10.2020 року приватним виконавцем Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №63236650 про примусове виконання виконавчого напису №24735 від 04.09.2020 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII, Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Частиною 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

При цьому, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЗУ №1404-VIII).

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (ч.1 ст. 25 ЗУ №1404-VIII).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч.2 ст. 25 ЗУ №1404-VIII).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зокрема, частиною 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4 з/с, 6).

Так, паспортні дані позивача: паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 01.11.2006 року Ленінським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, - підтверджує, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, довідкою №11 від 15.123.2019 року, що видана головою квартального комітету №18, також підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28.09.2018 року, а до 28.09.18 проживала по АДРЕСА_3 (а.с. 20).

Відповідно до абзацу 9 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Матеріали справи містять постанову про відкриття виконавчого провадження №63236650 від 07.10.2020 року, в якій зазначено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

При цьому, у виконавчому написі нотаріуса від 04.09.2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зазначено, що боржник ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) зареєстрована: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання не відоме, заборгованість ОСОБА_1 виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором №004-03667-190215 від 19.02.2015 року, загальна сума що підлягає стягненню 15 132,95грн. (а.с. 44).

Отже, зазначений виконавчий напис не містить беззаперечного зазначення адреси проживання боржника.

Також матеріалами справи підтверджується, що в матеріалах виконавчого провадження міститься заява стягувача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД") про примусове виконання рішення за договором №004-03667-190215 від 19.02.2015 року, при цьому, зазначена адреса місця реєстрації боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 і адреса проживання боржника: АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Зокрема, в цій заяві (що надійшла приватному виконавцю Малковій МВ. 06.10.2020) зазначено, що стягувач просить відрити виконавче провадження за місцем проживання/перебування боржника (а.с. 62).

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач (приватний виконавець Малкова М.В.) здійснювала будь-які дії щодо встановлення місця проживання боржника ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в позовній заяві зазначено, що позивачка працює в ТОВ «АТБ-Маркет», яке розташовано у місті Дніпрі, ця обставина підтверджується довідкою ТОВ «АТБ-Маркет» від 18.05.2020 року, згідно якої позивачка (боржник ОСОБА_1 ) дійсно працює у ТОВ «АТБ-Маркет» на посаді продавця-консультанта з 09.02.2017 року (наказ №24-к від 09.02.2017 року), записами трудової книжки (а.с. 22 з/с, 23, 24).

Вказані обставини дають підстави для висновку, що місце реєстрації (проживання) та місце перебування позивачки знаходяться у місті Дніпрі, а не в м. Києві.

Водночас, приватний виконавець Малкова М.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Таким чином, місце проживання (перебування) боржника ( ОСОБА_1 ) не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова М.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №63236650 прийнятий до виконання відповідачем (приватним виконавцем) - не за місцем проживання/перебування боржника - фізичної особи.

Зокрема, матеріали виконавчого провадження №63236650 не містять документів, які б підтверджували відповідність інформації про місце проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса №247325 від 04.09.2020 року: АДРЕСА_5 .

Також, матеріали виконавчого провадження №63236650 не містять доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, спрямованих на з`ясування причини наявності розбіжності в адресі місця проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса та інших документах, наявних в матеріалах виконавчого провадження.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2020 року №63236650 прийнята відповідачем (приватним виконавцем) з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №63236650, оскільки приватним виконавцем не доведено, що виконавче провадження №63236650 відкрито за місцем проживання, перебування боржника, чи за місцезнаходженням майна боржника.

Колегія суддів бере до уваги, що позивач в позові та уточненому позові (а.с. 1-2, 16-17) ставила вимоги про визнання протиправною та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №63236650 від 07.10.2020 року, а також просила покласти на відповідача витрати у справі.

При розгляді справи по суті спору суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.

Оскільки позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн., суд першої інстанції в силу ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнув витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Водночас, суд першої інстанції в мотивувальній частині зазначив, що відсутні підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., оскільки позивачем не доведено факту понесення позивачем витрат за складання та подання позовної заяви, а також уточненої позовної заяви, клопотання про поновлення строків, та витребування доказів в адміністративній справі №160/13634/20.

При цьому, в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не заначено, що суд відмовляє в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що позивачка оскаржує частину рішення суду щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, про що не зазначено в резолютивній частині рішення, то колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про відмову в задоволенні такої апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статтею 252 КАС України визначені підстави для прийняття додаткового рішення.

Так, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, тому погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Виходячи з результату апеляційного оскарження не підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись 241-245, 250, 272, 287, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в силу статей 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова