Справа № 640/13887/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі
до про Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що полягають у неправильному обрахуванні суми, яка належить до виплати ОСОБА_1 з 01.01.2018 у зв`язку із перерахунком раніше призначеної пенсії, що відбувся на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві кошти на відшкодування збитків, завданих правам ОСОБА_1 , внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, пов`язаних із перерахунком пенсії позивача у розмірі 315 453,00 грн (триста п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три гривні).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 ОСОБА_1 задовольнити частково.

Суд вирішив:

- обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсії, враховуючи основний розмір пенсії 77% грошового забезпечення з урахуванням уже виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 05.03.2019 року без застосування обмежень виплат перерахованої підвищеної пенсії, які діяли у період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, з урахуванням суми недоплаченої частини пенсії починаючи з 05.03.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- cтягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн;

- в іншій частині позовних вимог - відмовити.

- в задоволенні клопотання представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Разом з тим через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва (Електронний суд) 07.03.2021 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд ухвалити додаткове судове рішення відносно питання про розподіл судових витрат у справі №640/13887/20 із урахуванням суми, яка підлягає сплаті позивачем за фактично надані адвокатській послуги, а саме 19 522,00 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві гривні).

Відповідно до частини першої та другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача про відшкодування витрат на надання правничої допомоги, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у даній справі.

Розглянувши подану представником позивача заяву, додані до неї документи та матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Також, суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд наголошує на тому, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу у якій таку допомогу надано.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 821/1594/17 від 15.05.2018.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії таких документів:

- Ордер на надання правової допомоги від 18.06.2020 серія КВ№285186;

- Договір про надання правової допомоги від 18.06.2020 №б/н;

- Звіт про фактичні надані адвокатські послуги у справі №640/13887/20 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 18.06.2020.

Відповідно до пункту 1 Договору про надання правової допомоги від 18.06.2020 №б/н Адвокат надає Клієнту усіма законними методами та способами правові послуги щодо здійснення захисту, представництва або інших видів правової допомоги, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Як вбачається із Звіту про фактичні надані адвокатські послуги у справі №640/13887/20 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 18.06.2020, розмір винагороди адвоката Касандяка В.В. за надані адвокатські послуги у справі №640/13887/20 за Договором про надання правової допомоги від 18.06.2020 №б/н розраховується з наступних показників:

- позовна заява від 22.06.2020 вх.№13887;

- відповідь на відзив від 05.08.2020 вх.№03-14/111789/20;

- клопотання про витребування доказів від 27.10.2020 вх.№03-14/161112/20;

- клопотання про залучення до участі у справі третьої особи від 05.11.2020 вх.№03-14/166889/20;

- заява про відвід судді від 21.12.2020 вх.№03-14/192197/20;

Суд звертає увагу, на момент розгляду заяви представника позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу від відповідача жодних заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу не надходило.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 24.11.2020 у справі №911/4242/15 зазначив про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що доказів оплати позивачем гонорару та інших витрат (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), пов`язаних із наданням правничої допомоги, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 та від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

Судова колегія зазначила також, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Як вже було заначено, пунктом 1 Договору про надання правової допомоги від 18.06.2020 №б/н визначено, що Адвокат надає Клієнту усіма законними методами та способами правові послуги щодо здійснення захисту, представництва або інших видів правової допомоги, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності, суд враховує наступне.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що полягають у неправильному обрахуванні суми, яка належить до виплати ОСОБА_1 з 01.01.2018 у зв`язку із перерахунком раніше призначеної пенсії, що відбувся на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести і здійснювати у подальшому, до дня прийняття нового рішення про перерахунок пенсії, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, згідно довідки №40280 від 01.03.2018, а також надбавки за особливості проходження військової служби та премію, згідно довідки №19/89/40280 від 13.06.2012, та у розмірі 77% від нарахованого грошового забезпечення.

З аналізу заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та доданих до неї документів, суд вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги (19522,00 грн) про фактично надані послуги адвокатом у справі №640/13887/20 завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Також, визначаючи розмір відшкодування коштів направничу допомогу у справі №640/13887/20, суд враховує складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову.

Крім того, з урахуванням того, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 у даній справі позовні вимоги задоволено частково; ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2020 відмовлено в задоволенні клопотань представника позивача про витребування доказів, про залучення третьої особи та про постановлення окремої ухвали; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2020 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідача-Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України та про витребування доказів; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2020 (суддя Каракашьян С.К.) у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Касандяка Володимира Васильовича про відвід судді Іщука І.О. від розгляду адміністративної справи №640/13887/20 відмовлено; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2021 у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №640/13887/20 відмовлено, з урахуванням складності справи, суд вбачає наявними підстави для часткового задоволення заяви та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень).

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги при розгляді даної адміністративної справи в суді на користь позивача підлягають стягненню частково.

Керуючись статтями 132, 133, 134, 139, 143, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення відносно питання про розподіл судових витрат у справі №640/13887/20 задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ).

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.