Справа № 822/1786/16
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1786/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

25 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

секретар судового засідання: Яремчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року (ухвалене у м. Хмельницькому 15.12.2020 о 11:27, повний текст якого виготовлено 21.12.2020) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дживальдіс" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Дживальдіс" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому з урахуванням заяви про уточнення до позовних вимог від 17.10.2016 просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2016 № в частині грошового зобов`язання в сумі 597187,50 грн та № в частині донарахування грошового зобов`язання в сумі 537468,75 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що первинні документи щодо договору від 21.12.2016 між позивачем та ПП "Фірма "Юнікс" про поставку товару - масло "Селянське 73%" та його виконання, які були надані позивачем до перевірки, складені із порушенням вимог законодавства, містять неточності та недоліки, а тому вони не є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку.

У ході перевірки також встановлено наявність інформації, що свідчить про неможливість здійснення ПП "Фірма "Юнікс" задокументованих поставок, відсутність економічного змісту та ділової мети відносин ПП "Дживальдіс" із ПП "Фірма "Юнікс"

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що реальність господарських операцій ПП «Дживальдіс» із ПП «Фірма «Юнікс» підтверджується наданими представником позивача до суду доказами придбання ПП «Фірма «Юнікс» товару (масло «Селянське 73%») у ПАТ «Старобільський молокозавод» та подальшої його реалізації ПП «Дживальдіс». Видаткові накладні, податкові накладні та ТТН були складені ПП «Фірма «Юнікс», а не позивачем, тому окремі неточності в їх оформленні за відсутності даних перевірок цього контрагента позивача та інших будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо поставки масла ПП «Фірма «Юнікс» позивачу в грудні 2014 року у кількості 63000 кг і реальність цієї господарської операції між ПП «Дживальдіс» та ПП «Фірма «Юнікс». Позивач вказав на безпідставність посилання відповідача на лист Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 21.10.2016 №72/3/14927, в рамках кримінального провадження №0000019, оскільки саме по собі внесення кримінальних проваджень до Єдиного реєстру досудового розслідувань не може бути підставою для висновків про фіктивність тих чи інших господарських операцій. Також наголосив на необхідності дотримання принципу індивідуальної відповідальності за податкові правопорушення, а тому можливі порушення податкового законодавства ПП «Фірма «Юнікс» не повинні зумовлювати негативні наслідки для позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що у період з 04.02.2016 по 17.03.2016 працівниками Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства "Дживальдіс", код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.12.2011 по 21.12.2014.

За результатом перевірки складено акт №185/22-09-14-00/37971230 від 24.03.2016.

В ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті порушення ПП "Дживальдіс" вимог:

- п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виявлення правопорушень), шляхом заниження податку на прибуток на загальну суму 479 861 грн;

- пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту загальної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року в сумі 536 564 грн.

05.04.2016 на підставі вказаних висновків акту №185/22-09-14-00/37971230 від 24.03.2016 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПП "Дживальдіс" за платежем податок на додану вартість на 536564 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 477750 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 134141 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПП "Дживальдіс" за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 596647,5 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 477318 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 119329,5 грн.

Позивач вважає необґрунтованими висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операцій з придбання ПП "Дживальдіс" в 2014 році у ПП "Фірма "Юнікс" масла "Селянське 73%" в кількості 63000 кг на суму 2866500,03 грн та, як наслідок, протиправними податкові повідомлення-рішення від 05.04.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за основним платежем на 477750 грн та за штрафними санкціями на 119437,50 грн та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за основним платежем на 429975 грн та за штрафними санкціями на 107494 грн, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано первинні документи, які у повній мірі підтверджують реальність господарських операцій з придбання ПП "Дживальдіс" в 2014 році у ПП "Фірма "Юнікс" масла "Селянське 73%" в кількості 63000 кг на суму 2866500,03 грн, а висновки відповідача щодо нереальності таких операцій не підтверджені належними та достатніми доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з п.135.2 ст.135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Згідно з п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розд. II цього Кодексу.

За правилами підпункту 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 у справі №804/9072/16 зауважив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Встановлено, що між ПП «Фірма «Юнікс» - Постачальник (м. Луганськ) та ПП «Дживальдіс» - Покупець (смт. Нова Ушиця, Хмельницької області) укладено Договір поставки товару від 21.12.2014, предметом якого є поставка товару масла «Селянського 73%» зі складу Постачальника на умовах ЕХW, якість товару повинна відповідати нормам і стандартам, встановленим для товарів такого виду.

В даних бухгалтерського обліку позивача відображено ПП "Дживальдіс" в 2014 році у ПП "Фірма "Юнікс" масла "Селянське 73%" в кількості 63000 кг на суму 2866500,03 грн, що заперечує відповідач, так як вважає такі операції не реальними.

Під час проведення перевірки, для підтвердження факту реальності здійснення господарських операції між ПП «Дживальдіс» та ПП «Фірма Юнікс» щодо постачання масла «Селянського 73%» надано наступні документи:

- договір поставки товару від 21.12.2014;

- видаткові накладні від 24.12.2014 №2401, №2402, №2403 на поставку масла «Селянське 73%» в кількості 63000 кг на загальну суму 2866500,03 грн;

- податкові накладні від 24.12.2014 №2401, №2402, №2403 на поставку масла «Селянське 73%» в кількості 63000 кг на загальну суму 2866500,03 грн;

- товарно-транспортні накладні від 24.12.2014 №РН 2401, №РН 2402, №РН 2403, в яких зазначено, що перевізниками були ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 ;

- платіжні доручення про перерахування коштів в грудні 2014 року в сумі 1185000 грн, (платіжні доручення №1479 від 25.12.2014 на суму 1000000 грн, №1480 від 30.12.2014 на суму 185000 грн);

- посвідчення про якість №95, №96, №97 від 21.12.2014, видані ПАТ «Старобільський молокозавод», назва продукту - масло «Селянське», дата виготовлення - з 01.08.2014 по 31.08.2014, вага по 21000 кг згідно кожного посвідчення, масова частка жиру - 73%, мікробіологічні показники відповідають вимогам ДСТУ 4399-2005.

Проаналізувавши вказані документи, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.3 договору поставки товару від 21.12.2014 перехід до Покупця права власності на Товар, що поставляється за Договором, відбувається в момент перевірки товару на складі.

В товарно-транспортних накладних від 24.12.2014 №РН 2401, №РН 2402, №РН 2403 зазначено, що пунктом навантаження товару є м. Вінниця.

Згідно бази даних ДПС України ПП «Фірма «Юнікс» на момент здійснення господарських операцій зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на тимчасово окупованій території (за вказаною адресою підприємстві знаходиться і на даний час), відсутня інформація про наявність у ПП «Фірма «Юнікс» складських приміщень (власних або орендованих) у м. Вінниця, адреса за якою фактичні проводилося навантаження товару в ТТН не зазначено.

Адресу, за якою проведено навантаження товару як під час перевірки так і під судового розгляду справи не встановлено. Відповідних пояснень позивачем не надано.

До того ж, позивачем не надано доказів перебування відповідальних осіб ПП «Дживальдіс» (наказів на відрядження, звітів, інших документів) на складі ПП «Фірма «Юнікс» з метою перевірки та отримання товару, а тому не підтверджується перехід права власності на товар від продавця до покупця у відповідності до пункту 4.3 договору поставки.

Також колегія судді звертає увагу на те, що у видатковій накладній №2402 від 24.12.2014 відсутні підписи директора ПП «Фірма «Юнікс» та особи, що відпустила товар.

У видаткових накладних №2401, №2402, №2403 відсутня інформація про особу (прізвище та підпис), що прийняла товар, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які приймали участь у господарській операції.

У податкових накладних від 24.12.2014 №2403, №2402, №2401 у графі «вид цивільно - правового договору» зазначено вид договору постачання від 01.12.2014 №1/12, однак позивачем як до перевірки, так суду не надано договору постачання від 01.12.2014 №1/12.

Згідно товарно-транспортних накладних від 24.12.2014 №РН 2401, №РН 2402, №РН 2403, замовником перевезень зазначено ПП «Фірма «Юнікс», перевізниками фізичні особи-підприємці ОСОБА_1 (ТТН № РН 2401 від 24.12.2014), ОСОБА_2 (ТТН №РН 2402 від 24.12.2014), ОСОБА_3 (ТТН №РН 2403 від 24.12.2014), перевезення здійснювалось транспортними засобами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Однак, згідно бази даних ДПС України встановлено, що ПП «Фірма «Юнікс» не подала до податкової інспекції за місцем обліку (Ленінська ОДПІ у м. Луганську) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 4 квартал 2014 року та не відобразила суму виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям за надані послуги по перевезенню ТМЦ. За даними додатку 5 до податкової декларації з ПДВ ПП «Фірма «Юнікс» та «Системи співставлення даних податкової звітності та розшифровок податкового зобов`язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за грудень 2014 року, взаємовідносини ПП «Фірма «Юнікс» із зазначеними підприємцями не підтверджуються.

Також варто зауважити, що у вказаних ТТН відсутні підписи водія/експедитора про прийняття вантажу для перевезення та його здачу після перевезення, не деталізовано інформації щодо пункту навантаження ТМЦ, не зазначено інформації щодо вантажно-розвантажувальних операцій, тобто не зазначено час та дату прибуття та вибуття автомобіля на склад як для навантаження так і розвантаження ТМЦ.

Згідно листа Територіального сервісного центру №6843 РСУ МВС України у Хмельницькій області: автомобілі з номерними знаками НОМЕР_1 (DAF TE95XF), НОМЕР_5 (MAN F 2000), НОМЕР_2 (SCHMITZ SOI) належить ОСОБА_4 , який проживає у м. Хмельницькому; автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 (BMW 520) належить ОСОБА_5 , який проживає у м. Волочиську; автомобіль з номерним знаком НОМЕР_4 ( НОМЕР_7 7) належить ОСОБА_6 , який проживає в Шепетівському районі, с. Велика Шкарівка; автомобіль з номерним знаком НОМЕР_6 (SCHMITZ), належить ОСОБА_7 , жителю м. Хмельницького.

За результатами опитування працівниками податкової міліції, громадян, яким належать вказані транспортні засоби, не підтверджено факт надання послуг з перевезення вантажів, наявності будь-яких господарських відносин із ПП «Дживальдіс» чи ПП «Фірма «Юнікс».

Відповідно до інформації з баз даних АІС РПП та Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 та ФОІІ ОСОБА_1 не зареєстровані фізичними особами-підприємцями.

Згідно пояснень наданих ПП ОСОБА_4 19.04.2016, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протягом 2014 року перебували у трудових відносинах із ПП ОСОБА_4 та працювали на посаді водіїв. Однак, послуг на перевезення масла як для ПП «Фірмі Юнікс», так і ПП «Дживальдіс» не надавали.

У ТТН №РН2402 від 24.12.2014 зазначено, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 , водій ОСОБА_2 . Однак, згідно наявних у матеріалах даної справи пояснень ОСОБА_8 , на ім`я директора ПП «Дживальдіс» в яких зазначено, що послуги з перевезення масла із м. Вінниці до смт. Нова Ушиця надавались ПП «Дживальдіс» ОСОБА_8 .

Відповідно до п.2 договору поставки товару від 21.12.2014 підтвердженням якості товару є копії сертифікату відповідності та якісного посвідчення.

Згідно до наданих для перевірки посвідчень про якість виробником масла "Селянське" є ПАТ «Старобільський молокозавод» (м. Луганськ, м. Старобільськ).

Відповідно даних реєстру отриманих податкових накладних за грудень 2014 року № від 20.01.2015, який ПП «Фірма «Юнікс» подано до Ленінської ОДПІ у м. Луганську, у розділі II «Отримані податкові накладні» зазначено 50 податкових накладних отриманих від ПАТ «Старобільський молокозавод» з датою складання грудень 2014 року на загальну суму податкового кредиту 399964,40 грн, в кожній з яких сума ПДВ становить до 10 000 грн, та які на підставі п.11 підрозділу розділу XX ПК України не підлягають реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Згідно додатку 5 до податкової декларації з ПДВ та «Системи співставлення даних податкової звітності та розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» сума податкового кредиту ПП «Фірма «Юнікс» за грудень 2014 року, що була сформована за рахунок постачальника ПАТ «Старобільський молокозавод» становила 399964,40 грн.

Тобто, ПП «Фірма «Юнікс» у грудні 2014 року придбавало товари виключно у ПАТ «Старобільський молокозавод».

Водночас, згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних №010000009-№, ПП «Фірма Юнікс» придбала масло «Селянське 73%» у ПАТ «Старобільський молокозавод» в загальній кількості 37000 кг, обсяг постачання (без ПДВ) становить 1449167 грн, сума ПДВ - 289833,3 грн.

Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/23374/16-к від 28.11.2016 в ході проведення тимчасового доступу до документів в приміщенні ПАТ «Старобільський молокозавод» вилучено документи щодо реалізації ПП «Фірма «Юнікс» продукції «масла селянського» за період 2014-2015 років на загальну кількість 37 тон, що значно менше від того, що було реалізовано в грудні 2014 року ПП «Фірма «Юнікс» для ПП «Дживальдіс».

Крім того, у листі від 21.10.2016 №72/14029 слідчим відділом Управлінням СБУ у Хмельницькій області повідомлено, що під час виконання слідчих дій установлено, що за період з 01.04.2014 по даний час (21.10.2016) згідно вилучених податкових накладних ПАТ «Старобільський молокозавод» реалізовано для ПП «Фірма «Юнікс» товар «масло селянське 73%» на загальну кількість 37 тон.

Відповідно до вказаних видаткових накладних №010000009-№, масло, яке відвантажувалося із ПАТ «Старобільський молокозавод» для ПП «Фірма Юнікс» було розфасовано в гофроящики кількості 8 ящиків по 12 кг., та 23 ящики по 20 кг.

Разом з цим, згідно видаткових та податкових накладних видаткові накладні від 24.12.2014 №2401, №2402, №2403, масло, яке ПП «Фірма Юнікс» постачало позивачу у грудні 2014 року загальній кількості 63000 кг розфасовано у ящики по 20 кг.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що надані позивачем документи для підтвердження господарських операцій з ПП «Фірма «Юнікс» не можуть вважатись первинними, з огляду на наявність вказаних недоліків у їх оформленні, суперечливість відомостей зазначених у таких документах, а також відсутність обов`язкових реквізитів окремих документів, що об`єктивно унеможливлює можливість підтвердження такими документами реальності господарських операцій між ПП «Фірма «Юнікс» та ПП «Дживальдіс» у грудні 2014 року. До того ж, згідно вказаних документів не можливо встановити у повному обсязі походження товару, поставки якого від ПП «Фірма «Юнікс» до ПП «Дживальдіс» задокументовано у грудні 2014 року.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем не підтверджено ділової мети та економічної доцільності вказаних господарських відносин із ПП «Фірма «Юнікс».

Так, в бухгалтерському та податковому обліку ПП «Дживальдіс» уже відображено операції з придбання в грудні 2014 року у ПАТ «Старобільський молокозавод» масла «Старобільський молокозавод» в кількості 10000 кг на загальну суму 455000 грн, у т.ч. ПДВ 75833,33 грн, згідно накладної №66 від 17.12.2014 та податкової накладної №44/4 від 17.12.2014. Тобто, станом на 17.12.2014 у ПП «Дживальдіс» вже існували господарські відносини по придбанню масла безпосередньо у виробника ПАТ «Старобільський молокозавод», а тому не зрозумілим мети залучення посередника ПП «Фірма «Юнікс». Позивач не дав обґрунтованих пояснень необхідності залучення ПП «Фірма «Юнікс» для здійснення поставок масла від ПАТ «Старобільський молокозавод».

Крім того, варто зауважити, що згідно зазначених видаткових накладних ПАТ «Старобільський молокозавод» реалізувало ПП «Фірма «Юнікс» масло за ціною 47 грн за кілограм, ПП «Фірма «Юнікс» продавало фактично цей же товар ПП «Дживальдіс» за ціною 45,5 грн за кілограм. Відповідно, така діяльність ПП «Фірма «Юнікс» є економічно необґрунтованою.

Апеляційний суд також додатково враховує дані з баз даних контролюючих органів, які вказують на наявність ознак фіктивності діяльності ПП «Фірма «Юнікс».

Так, згідно бази даних ДФС України ПП «Фірма «Юнікс» перебуває на податковому обліку в Ленінській ОДПІ м. Луганськ, юридична адреса - м. Луганськ, Ленінський район, вул. Гостра Могила, 7, кв. 18. Основний вид діяльності за КВЕД 46.71 - оцтова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.. Податковий стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку. Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200164055 від 20.02.2014 анульоване 15.07.2015, причина анулювання свідоцтва - надання декларацій про відсутність поставок.

Згідно Декларації з податку на прибуток ПП «Фірма «Юнікс» за 2014 рік № від 26.01.2015, дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2014 рік становить 1005000 грн, а собівартість придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) - 586250 грн.

Тобто, ПП «Фірма «Юнікс» не задекларовано ні придбання, ні продаж товарів на суму співставну з сумою поставки масла, відображеною в бухгалтерському та податковому обліку ПП «Дживальдіс», а саме 2866500,03 грн.

ПП «Фірма «Юнікс» не подано додатку АМ до Декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік та Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 4 квартал 2014 року, що може свідчити про відсутність у підприємства основних засобів, трудових ресурсів необхідних для здійснення господарської діяльності.

Згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України за грудень 2014 року рахується відхилення між сумою податкового кредиту ПП «Дживальдіс» та податкового зобов`язання його контрагента ПП «Фірма «Юнікс» в сумі 477750 грн. Вказана розбіжність, згідно даних ІС «Податковий блок», виникла внаслідок рознесення Ленінською ОДПІ у м. Луганську податкової інформації від 27.03.2015 №27/12-36-22-03 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ПП «Фірма «Юнікс» по взаємовідносинах зі платниками податків у зв`язку з тим, що платник знаходиться на тимчасово неконтрольованій території України.

За даними податкової інформації від 27.03.2015 №27/12-36-22-03 ПП «Фірма «Юнікс» відображено нереальні (безтоварні) господарські операції з одержання (придбання)/поставки (продажу) ідентифікованого товару. Підприємством здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних (безтоварних) господарських операцій з одержання (придбання) товару - неправомірно складено відповідні первинні документи, в тому числі накладні, податкові накладні тощо. Таким чином складені підприємством документи не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку. В порушення пп.«а» п. 198.1, п. 198.6 ст.198 ПК України ПП «Фірма «Юнікс» фактично відображено в податкових деклараціях з ПДВ за червень-листопад 2014 року у розділі II «Податковий кредит» обсяги нереального придбання товарів, робіт, послуг у сумі 9563665 грн (без ПДВ) та суми податкового кредиту у розмірі 1912733 грн при відсутності права на це. В порушення пп. «а» п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187 ПК України ПП «Фірма «Юнікс» відображено в податкових деклараціях з ПДВ за червень-листопад 2014 року у розділі І «Податкові зобов`язання» обсяги нереальної поставки (продажу) товарів, робіт, послуг у суш 9665070 грн (без ПДВ) та суми податкового зобов`язання у розмірі 1933014 грн при відсутності об`єкта оподаткування ПДВ і дати виникнення податкових зобов`язань.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про нереальність задокументованих господарських операцій з придбання ПП "Дживальдіс" у грудні 2014 року у ПП "Фірма "Юнікс" масла "Селянське 73%" в кількості 63000 кг на суму 2866500,03 грн. Відповідно позивач не мав права відображати такі операції у власному бухгалтерському та податковому обліку, відповідно, неправомірно сформував податковий кредит та витрати за наслідками таких операцій.

Водночас, суд першої інстанції розглянув та відхилив вказані доводи відповідача кожен окрема, не надавши належної оцінки вказаним доводам у сукупності, що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1, 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, законодавець передбачив можливість відшкодування та оплати судових витрат лише у випадку задоволення позову саме на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Натомість, апелянт є суб`єктом владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дживальдіс" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 березня 2021 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.