Справа № 380/5881/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5881/20 пров. № А/857/1514/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргуГоловного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (ухвалена головуючим-суддею Сидор Н.Т., час ухвалення судового рішення 16 год 10 хв у м. Львові, час складання повного тексту судового рішення 09 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - ДПС України, відповідач-1), Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС, відповідач-2), в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) №1335713/ від 22.11.2019, прийняте комісією, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації ГУ ДПС, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної (далі - ПН) №16 від 23.10.2019, №1335714/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №14 від 21.10.2019, №1335716/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №12 від 18.10.2019, №1335717/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №8 від 15.10.2019, №1335718/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №5 від 10.10.2019 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані ПН. Також просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на її користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5255,00 грн та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на її користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5255,00 грн та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 позов в частині вирішення основних вимог було задоволено повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, судом вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача по 5255 грн сплаченого судового збору та по 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підставою для прийняття оспорюваних рішень стало ненадання платником податку копій документів, зокрема, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних та розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. Проте, суд першої інстанції дійшов протиправного висновку, що відмова у реєстрації ПН з підстав ненадання платником податків копій документів є необґрунтованою та безпідставною. В частині вирішення судом питання розподілу судових витрат зазначає, що судом не наведено обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, позивачем не доведено, що розмір таких витрат є реальним, що такі були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим та співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на їх виконання.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Павліш О.Р., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі - ЄДР) 23.08.2019 та здійснює господарську діяльність у сфері транспортних перевезень (код за класифікацією видів економічної діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт).

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), позивачем було складено ПН №5 від 10.10.2019, №8 від 15.10.2019, №12 від 18.10.2019, №14 від 21.10.2019, №16 від 23.10.2019.

Згідно отриманих п`яти квитанцій, ПН було прийнято, проте їх реєстрація зупинена, зазначено підстави зупинення, зокрема, вказано, що «відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК в ЄРПН зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.п.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (далі Критерії). Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН».

У відповідності до п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України, позивачем було направлено до податкового органу засобами електронного зв`язку, окремо по кожній із п`яти зупинених ПН, пояснення та копії документів, які підтверджують здійснення господарських операцій, за якими було прийнято рішення про їх зупинення.

Зокрема, позивачем 20.11.2019 було подано по кожній із п`яти зупинених ПН пояснення та додатки в кількості 21 документа первинного бухгалтерського обліку, які підтверджували постачання та придбання товарів та послуг, необхідних для здійснення господарської діяльності.

У поясненнях ФОП ОСОБА_1 зазначала, що вона зареєстрована як ФОП, займається наданням послуг з перевезення (КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт. Для здійснення діяльності вона орендує 5 вантажних автомобілів, частково з екіпажем. На них ще додатково працюють наймані працівники (4 водії), заробітна плата яких відображається у щомісячній звітності. Для безперебійної роботи вона закупляє дизельне паливо, рідини, масло моторне. Також придбаваються шини, акумулятори, запасні частини. Від третіх осіб вона отримує послуги з ремонту автомобілів, шино монтаж, балансування коліс і т.д. Всі товари, матеріали, послуги оплачуються згідно термінів, обумовлених в угодах. На підставі Договору перевезення вантажу б/н від 01.10.2019, укладеного між нею та ТзОВ «Грінера Україна» було здійснено перевезення вантажу згідно транспортних накладних (в кожному поясненні окремо щодо кожної ПН зазначено їх номери та дата). На підтвердження надання послуги між сторонами підписано Акт надання послуг (в кожному поясненні щодо кожної ПН окремо зазначено номер, дату Акту та вартість наданих послуг). Згідно Акту було сформовано ПН і відправлено на реєстрацію. ТзОВ «Грінера Україна» оплатило отримані послуги згідно платіжного доручення № 868 від 13.11.2019.

В якості додатків до пояснень надавались копії документів, що підтверджують ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , зокрема, реальність виконаних господарських операцій з перевезення, а саме: витяг з ЄДР; витяг з реєстру платників ПДВ №103 від 13.09.2019; договір оренди транспортних засобів з екіпажом від 01.10.2019, який підтверджує право користування ФОП ОСОБА_1 вантажними автомобілями марки DAF, держаний номерний знак НОМЕР_1 , DAF, держаний номерний знак НОМЕР_2 , RENAULT, держаний номерний знак НОМЕР_3 , DAF, держаний номерний знак НОМЕР_4 , а також обов`язок Орендодавця забезпечити орендовані автомобілі екіпажем (водіями); договір оренди вантажного автомобіля від 01.10.2019, який підтверджує право користування ФОП ОСОБА_1 вантажним автомобілем марки DAF, держаний номерний знак НОМЕР_5 ; таблиця звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2019 року, який підтверджує роботу у ФОП ОСОБА_1 чотирьох працівників на умовах трудового договору; договір з ТзОВ «Цитадель+» « 0110/3 поставки нафтопродуктів від 01.10.2019, на підставі якого ФОП ОСОБА_1 придбавала паливно-мастильні матеріали, договір з ТОзВ «Транс-Сервіс-1» - Договір поставки №231019/1 від 23.10.2019, на підставі якого ФОП ОСОБА_1 отримувала оливу моторну для вантажівок, договір з ТзОВ «КПП ЦЕНТР» - Договір поставки №548023 від 30.09.2019, згідно якого ФОП ОСОБА_1 отримувала запасні частини, аксесуари до транспортних засобів та розхідних матеріалів, видаткова накладна №930 від 15.10.2019, згідно якої ТзОВ «Цитадель+» на підставі Договору поставки №0110/3 від 01.10.2019 поставило ФОП ОСОБА_1 паливо дизельне ЄВРО СОРТ С клас К5 (ДТ-Л-К%), загальною вартістю 15170,18 грн, видаткова накладна №76089, згідно якої ТзОВ «Транс Сервіс-1» поставило ФОП ОСОБА_1 оливу моторну 10W40DE5, загальною вартістю 18720 грн, видаткова накладна №196276/19 від 17.10.2019, згідно якої ФОП ОСОБА_1 отримувала розхідні матеріали для автомобілів, договір перевезення вантажу з ТзОВ «Грінера Україна» б/н від 01.10.2019, на підставі якого ФОП ОСОБА_1 виконувала перевезення, які стали підставою для оформлення не зареєстрованих п`яти ПН, щодо яких виник спір, товарно-транспортні накладні, якими оформлялось виконання перевезень ТПВ, по яким оформлялись ПН, акти наданих послуг перевезення, платіжне доручення №868 від 13.11.2019, яке підтверджувало факт оплати ТзОВ «Грінера Україна» наданих йому послуг з перевезення, за результатами виконання якого оформлялись не зареєстровані ПН, квитанція про зупинення реєстрації ПН, видаткова накладна №947 від 17.10.2019, згідно якої ФОП ОСОБА_1 отримала у ТзОВ «Цитадели+» паливо дизельне на суму 21340,32 грн, видаткова накладна №199534/19, згідно якої ФОП ОСОБА_1 отримала розхідні матеріали для транспортних засобів на суму 23260,22 грн.

Однак не зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 були надані пояснення щодо ведення господарської діяльності, а також документи, які підтверджували ведення господарської діяльності з вантажних перевезень, 22.11.2019 Комісією було прийнято п`ять оспорюваних рішень, а саме: рішення №1335713/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №16 від 23.10.2019, №1335714/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №14 від 21.10.2019, №1335716/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №12 від 18.10.2019, №1335717/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №8 від 15.10.2019 та рішення №1335718/ від 22.11.2019, яким відмовлено у реєстрації ПН №5 від 10.10.2019.

У всіх вказаних рішеннях зазначено одні й ті самі підстави для відмови в реєстрації ПН, зокрема, ненадання платником податку копій документів, а саме : первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. При цьому в рішенні, всупереч його ж змісту не підкреслено які ж саме документи не надано, зокрема, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Вважаючи вищевказані рішення протиправними. ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів повністю відображають зміст господарської операції позивача з її контрагентом ТзОВ «Грінера Україна» та були достатніми для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію ПН. Одночасно, в межах спірних правовідносин, суд першої інстанції звернув особливу увагу на те, що приймаючи рішення про реєстрацію ПН, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операції на предмет її реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено ПК України. У свою чергу, при реєстрації ПН фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції частково погодився із запереченнями відповідача щодо їх розміру, критично оцінив розрахунок вартості таких послуг та дійшов висновку про їх завищення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом п.201.7 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 12 Порядку №1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту), чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п.192.1 ст.192 та п.201.10 ст.201 Кодексу, наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п.201.1 ст.201 Кодексу, наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.2001.3 і 2001.9 ст.2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015), наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується, факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідно до п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються : а) порядковий номер та дата складення ПН/РК; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РКв ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК (далі - квитанція).

Механізм зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначений Порядком зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 (далі - Порядок №117, чинний станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.5 Порядку №117,ПН/РК, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно п.6 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких ПН/РКзупиняється.

Відповідно до п.7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу ПН/РКвідповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПН/РКзупиняється.

Пунктом 10 Порядку №117 визначено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Відповідно до вимог п.12 та 13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації ПН/РК, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РКзазначаються: 1) номер та дата складання ПН/РК; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у ПН/РК, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію ПН/РКв Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі.

Відповідно до п.14 Порядку №117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу зазначеної норми Порядку №117 слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку документів, яких не вистачає для підтвердження реальності господарських операцій.

Відповідно до п.15 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у ПН/РК.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох ПН/РК, якщо такі ПН/РК складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких ПН/РК відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Згідно п.16 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.17 Порядку №117, ДФС розміщує та постійно оновлює на своєму офіційному веб-сайті відомості щодо засобів електронного зв`язку ДФС, якими можуть подаватися письмові пояснення та копії документів.

Пунктом 18 Порядку №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Згідно п.19 Порядку №117, комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Положеннями п.20 Порядку №117 визначено, що зазначені комісії приймають рішення прореєстрацію або про відмову у реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій зареєстровані в ДФС за №1962/99-99-29-01-01 від 07.08.2019 та введені в дію 08.08.2019.

Так, згідно з підпункту 2.1 пункту 2 Критеріїв, операція, відображена у ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, якщо обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК до ПН на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію до ЄРПН, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01.01.2017 в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в ПН, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що квитанції про зупинення реєстрації ПН не містять розрахованих показників за критерієм 2.1 ризиковості операцій, якому б відповідала ФОП ОСОБА_1 .Квитанції про зупинення реєстрації ПН містять лише загальне посилання на підпункт 2.1 пункту 2 Критеріїв, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких можна віднести обсяг постачання до переліку ризикових.

На сайті ДФС України 13.11.2018 оприлюднено критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій (з урахуванням внесених змін, погоджених Міністерством фінансів згідно з листом №26010-06-05/28170від 31.10.2018), затверджені керівником ДФС України 05.11.2018.

Таким чином, фіскальний орган був зобов`язаний у квитанції чітко вказати конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 2.1 пункту 2 Критеріїв.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18 висловив правову позицію, відповідно до якої листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Як уже зазначалось, позивачем направлено відповідачу пояснення та копії первинних документів для підтвердження підстав подання ПН з метою реєстрації.

Однак, не зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 було надано пояснення щодо ведення господарської діяльності, а також вищевказані документи, які підтверджували ведення господарської діяльності з вантажних перевезень, 22.11.2019 Комісією були прийняті оспорювані рішення.

Проте, оспорювані рішення не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містять загальну фразу про те, що причиною їх прийняття є ненадання платником податку копій документів.

Враховуючи те, що оспорюваними рішеннями не визначено які саме документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством не були подані позивачем для підтвердження правомірності формування ПН, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх протиправність.

Таким чином, оскільки рішення про відмову у реєстрації ПН підлягають скасуванню, відтак, суд першої інстанції, з урахуванням положень ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН подані позивачем ПН.

В контексті положень ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності рішень про зупинення реєстрації ПН та в подальшому рішень щодо відмови у їх реєстрації покладається на відповідачів.

Отже, контролюючий орган повинен надати належні та достатні докази на підтвердження того, що зупинення реєстрації ПН, поданих ФОП та прийняття рішення про відмову в їх реєстрації, вчинені відповідно до положень ПК України, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та за наявності підстав, встановлених наведеними вище нормативно-правовими актами.

Проте, зазначеного обов`язку в межах даного публічно-правового спору відповідачі не виконали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції також вірно враховано вимоги ст.ст.134, 139 КАС України та стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в сумі 10510 грн, сплачений за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стосовно доводів відповідача (апелянта) про не підтвердження позивачем належним чином витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, позивачем (представником позивача) надано договір про надання правової допомоги від 09.07.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Козаков і Партнери», ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ЛВ №174166 від 09.07.2020, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатомта здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у період з 09.07.2020 по 17.07.2020, копію рахунку №2/12-11-2020 від 12.11.2020, копію платіжного доручення №293 від 13.11.2020, копію виписки по рахунку адвокатського об`єднання «Юридична компанія «Козаков і Партнери» за 13.11.2020, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у період з 09.07.2020 по 30.11.2020.

Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, висловленого у постанові від 09.04.2019 по справі №826/2689/15, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Отже, визначені судом першої інстанції 4000 грн витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року по справі №380/5881/20- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. І. Шинкар
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 19.03.2021.