Справа № 120/68/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2021 р. Справа № 120/68/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перепризначення їй пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо відмови у відновленні виплати пенсії відповідно до пункту 10 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити виплату пенсії позивача, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року з 01.03.2020 року по день набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що до 01.03.2020 року отримувала пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, однак з 01.03.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області самостійно, без її відповідної заяви, здійснило перепризначення пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року на пенсію за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи наявність підстав для призначення їй пенсії відповідно Закону України "Про державну службу" вказує, що станом на день набрання чинності законом, її посада була віднесена до категорії посад державної служби.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

01.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за матеріалами пенсійної справи, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України, станом на 01.05.2016 року складає 15 років 6 місяців 27 днів.

Також зазначив, що у поданих позивачем документах, відсутні дані про присвоєння рангу та відповідної категорії посади державної служби станом на 01.05.2016 року, тому норми ні пункту 10, ні пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, не дотримуються.

Під час зустрічної перевірки зазначеного факту, Управлінням соціального захисту населення Гайсинської райдержадміністрації не було надано будь-яких документів, які б підтверджували зайняття посади державної служби станом на 01.05.2016 року, як того вимагає законодавство. Натомість згідно наданої незасвідченої копії картки-довідки за 2016 рік, в якій відображено складові заробітної плати, відсутні відомості про присвоєння відповідного рангу та виплати відповідної надбавки в розмірі, визначеному чинним законодавством з 01.05.2016 року.

Враховуючи вищезазначене, з 01.03.2020 року пенсію позивачу розраховано відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримувала пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", з 01.03.2020 року позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи дії відповідача неправомірними щодо самостійного переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з відповідним зверненням щодо відновлення їй виплати пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто звернення позивача та листом від 07.10.2020 року № 4264-4265/В-02/8-0200/20 повідомлено, що на призначення пенсії за Законом № 889 у порядку, визначено для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889, станом на 01.05.2016 року обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Законом № 889, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

За матеріалами пенсійної справи, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 станом на 01.05.2016 року складає 15 років 6 місяців 27 днів (з 15.08.2000 року по 04.07.2002 року, 26.07.2002 року по 31.01.2010 року, з 01.03.2010 року по 01.05.2016 року).

Під час зустрічної перевірки зазначеного факту, Управлінням соціального захисту населення Гайсинської райдержадміністрації не було надано будь-яких документів, які б підтверджували зайняття посад державної служби станом на 01.05.2016 року, як того вимагає законодавство. Натомість згідно наданої незасвідченої копії картки-довідки за 2016 рік, в якій відображено складові заробітної плати, відсутні відомості про присвоєння відповідного рангу та виплати відповідної надбавки в розмірі, визначеному чинним законодавством з 01.05.2016 року.

Враховуючи вищезазначене, з 01.03.2020 року пенсію розраховано відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо самостійного переведення її на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 676/4235/17, у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 607/2474/17.

Відтак, суд доходить висновку, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (в даному випадку для позивача 59 років); 2) загальний страховий стаж не менше 30 років; 3) зайняття посади державного службовця та наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016 року.

Так, позивачем дотримано першу та другу умову для призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме досягнено відповідного віку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області 06.12.2006 року, та підтверджено наявність загального страхового стажу більше 30 років - а саме, відповідно наданої відповідачем інформації страховий стаж позивача становить 40 років 05 місяців 25 днів.

Щодо третьої умови для отримання пенсії відповідно Закону України «Про державну службу», суд зазначає наступне.

Як повідомлено позивачем та не оспорюється відповідачем, до 01.03.2020 року ОСОБА_1 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01.03.2020 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підставою для такого переведення стало, на думку відповідача, не зайняття ОСОБА_1 посади державного службовця станом на 01.05.2016 року.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , з 26.07.2002 року її призначено на посаду провідного спеціаліста Гайсинського районного центру соціальних служб для молоді, вказаний запис зроблено відповідно наказу № 4 від 26.07.2002 року Гайсинського РЦСОМ, скріплено підписом директора та печаткою центру.

З 01.04.2005 року позивача переведено на посаду головного спеціаліста Гайсинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (наказ директора № 1 від 06.04.2005 року).

З 01.12.2016 року ОСОБА_1 переведено на посаду фахівця із соціальної роботи І категорії відділу соціальної роботи Гайсинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (наказ № 01-09/28 від 30.11.2016 року).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників системи центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді до відповідних категорій посад державних службовців та органів місцевого самоврядування" від 18.01.2003 року № 9-р, посади спеціалістів районних, районних у мм. Києві та Севастополі центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відносяться до сьомої категорії посад державних службовців.

Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року №9-р втратило чинність 08.12.2016 року.

Отже, з 09.12.2016 року посада спеціаліста Гайсинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не відноситься до категорії посад державної служби.

Втім, станом на 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ) посада позивача - спеціаліст Гайсинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відносилася до категорії посад державної служби.

Отже, умови про перебування на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 року позивачем дотримано, також дотримано і умови наявності стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016 року (матеріалами справи підтверджено 15 років 6 місяців 27 днів стажу державної служби).

З огляду на викладене, дії відповідача щодо переведення ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмову у переведенні її на пенсію відповідно до Законом України «Про державну службу» є протиправними.

При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що пенсії в Україні, при настанні певних юридичних фактів (вік, стаж, пільги тощо), призначаються лише в одноразовому порядку.

У разі виникнення необхідності у зміні певних складових пенсії або зміни її виду в цілому, законодавством передбачено лише два механізми - переведення з одного виду пенсії на інший (частина 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") та перерахунок пенсії (частина 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Тобто, в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття перепризначення, повторного призначення або будь-якого іншого призначення пенсії, окрім поняття "призначення пенсії", яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку або переведення.

Тому, з урахуванням наведеного суд вважає, що доцільним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії з 01.03.2020 року.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України у разі задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Отже, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в сумі 840,80 гривень підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії з 01.03.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна