Справа № 754/3819/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Київ № 754/3819/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправниою та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) третя особа: Головне управління Пенсійного фонду у м.Києві в якому просила:

- визнати неправомірним та скасувати рішення старшого державного виконавця Амборського Андрія Вікторовича у формі постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 27.02.2020р. у виконавчому провадженні № 53221858 за виконавчим листом № 2а-19085/10, який видано Деснянським районним судом м.Києва 30.09.2014р.;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)в особі його керівника вживати своєчасно і в повному обсязі заходи примусового виконання рішень з вчиненням виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53221858 за виконавчим листом № 2а-19085/10, який видано Деснянським районним судом м.Києва 30.09.2014р.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31.03.2020р. адміністративну справу № 754/3819/20 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020р. відкрито провадження в адміністративній справі та повідомлено сторони про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірним та скасування рішення старшого державного виконавця Амборського Андрія Вікторовича у формі постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 27.02.2020р. у виконавчому провадженні № 53221858 за виконавчим листом № 2а-19085/10, який видано Деснянським районним судом м.Києва 30.09.2014р.

З огляду на вищевикладене, адміністративний позов підлягає розгляду в межах позовних вимог про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі його керівника вживати своєчасно і в повному обсязі заходи примусового виконання рішень з вчиненням виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53221858 за виконавчим листом № 2а-19085/10, який видано Деснянським районним судом м.Києва 30.09.2014р.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

23.02.2017р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53221858 з виконання виконавчого листа № 2а-1980/10 виданого Деснянським районним судом м. Києва 30.09.2014р.

27.02.2020р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, 13.07.2020р. заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження.

Вказаною постановою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020р. ВП № 53221858 та зобов`язано державного виконавця Амборського А.В. здійснити всі необхідні процесуальні дії згідно Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання вимог виконавчого документа немайнового характеру.

З огляду на вказане, 13.07.2020р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 53221858.

Так, проаналізувавши вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 3 Закон № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що саме на державного виконавця, який здійснює примусове виконання виконавчого документа, а не на керівника відділу покладається обов`язок вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Більше того, суд наголошує, що вказана вимога позивача фактично спрямована на захист прав на майбутнє, а станом на момент розгляду цієї справи доказів порушення прав саме керівником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду не надано.

При цьому, суд наголошує, що рішення, дії чи бездіяльність саме керівника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в межах розгляду цієї справи позивачем не оскаржуються.

Натомість, як встановлено судом, саме постановою заступника начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 13.07.2020р. про перевірку матеріалів виконавчого провадження, скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020р. ВП № 53221858 та зобов`язано державного виконавця Амборського А.В. здійснити всі необхідні процесуальні дії згідно Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання вимог виконавчого документа немайнового характеру.

Тобто, фактично права позивача поновлені саме заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового викання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Я.І. Добрянська