Справа № 280/992/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 березня 2021 року о/об 16 год.45 хв.Справа № 280/992/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладене у формі повідомлення Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.10.2020 за вих.№359, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 на заводі Автокольорлит з 22.09.1973 по 23.10.1973 та період роботи заступником секретаря комітету комсомола заводу Автокольорлит з 23.10.1973 по 01.12.1976; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме з 09.09.2020, з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 на заводі Автокольорлит з 22.09.1973 по 23.10.1973 та періоду роботи заступником секретаря комітету комсомола заводу Автокольорлит з 23.10.1973 по 01.12.1976.

Позивач у позові зазначив, що звернувся з заявою від 09.09.2020 до віповідача про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, на підставі рішення відповідача, оформленого повідомленням про відмову в призначенні пенсії за віком від 23.10.2020 за вих.№359, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішення про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що позивач не має паспорту громадянина України, який посвідчує постійне проживання на території України: між Урядами України та Ізраїлю відсутня Угода щодо пенсійного забезпечення громадян. Також в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи: з 22.09.1973 по 23.10.1973 згідно трудової книжки, оскільки у записі про звільнення з роботи дата - 23.10.1973 - має виправлення, а в період з 23.10.1973 по 01.12.1976 не зазначені повні реквізити документів, на підставі яких внесено записи. Зазначені періоди потребують додаткового уточнення. Позивач вважає відмову відповідача в призначенні пенсії за віком незаконною та протиправною.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що згідно наданих позивачем документів він виїхав на постійне проживання до Ізраїлю і на день подання заяви про поновлення виплати пенсії (12.01.2020) він постійно проживає на території іншої держави (Ізраїль), тобто не виконуються умови, зокрема, ст.ст.47, 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.1.7, 2.9, 2.22, 2.23 Порядку, а саме- не надано документи, які підтверджують особу, яка звертається за поновленням пенсі, її вік та місце проживання (реєстрації) в Україні. На теперішній час відсутня Угода щодо пенсійного забезпечення громадян між Урядами України та Ізраїлю. Відповідач зазначає, що відповідно до наданих позивачем документів страховий стаж складає 28 років 3 місяці 25 днів. Позивача повідомлено щодо не зарахування до страхового стажу період роботи: з 22.09.1973 по 23.10.1973 згідно трудової книжки, оскільки у записі про звільнення з роботи дата має виправлення; з 23.10.1973 по 01.12.1976 оскільки не зазначені повні реквізит документів на підставі яких внесено записи. Вищевказані періоди потребують додаткового уточнення.

Відповідач заперечував проти позову.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

Позивач має Паспортом громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , дата видачі 20.06.2018, орган, що видав 2ISR, строк дії 20.06.2028.

ОСОБА_1 , відповідно до Паспорта громадянина України для виїзду за кордон, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У 2001 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

У Трудовій книжці позивача зазначено, зокрема, про таку трудову діяльність на заводі Автокольорлит: з 22.09.1973 по 23.10.1973 працював електромонтером-ремонтником; з 23.10.1973 по 01.12.1976 - заступником секретаря комітету комсомола.

09.09.2020 позивач звернувся до Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із Заявою про призначення пенсії за віком.

До органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії позивач звернувся вперше. На час звернення з даною заявою позивачу виповнилося повних 71 рік.

У Повідомленні №0800-0216-8/55969 від 23.10.2020 зазначено: «… Паспорт громадянина України для виїзду за кордон, копію якого надано разом із заявою на призначення Вам пенсії, є документом, що посвідчує особу громадянина України саме за кордоном і при перетинанні державного кордону України. Згідно наданих документів (інформації), Ви виїхали на постійне проживання до Ізраїлю і на день подання заяви про призначення (поновленння виплати) пенсії (12.01.2020) постійно проживаєте на території іншої держави (Ізраїль), тобто не виконуються умови, зокрема, статей 47, 51 Закону-1058 пунктів 1.7., 2.22., 2.25., 2.9. Порядку, а саме: не надано документи, які підтверджують особу яка звертається за призначенням (поновленням) пенсії; вік та місце проживання (реєстрації) в Україні. Таким чином, законних підстав для призначення Вам пенсії за віком, на даний час, немає. У зв`язку з відсутністю Угоди між Урядами України та Ізраїлю щодо пенсійного забезпечення громадян, підстав для розгляду питання призначення пенсії за віком за іншими нормативними (законодавчими) актами також немає. Враховуючи зазначене, питання (прийняття остаточного рішення) щодо призначення Вам пенсії за віком може бути розглянуте після надання відповідної заяви про призначення (поновлення) виплати пенсії (Додаток №3 до Порядку) з усіма необхідними для цього документами, згідно вимог пунктів 1.5., 1.7, 2.1., 2.8., 2.9. Порядку. Відповідно до наданих документів Ваш страховий стаж складає 28 років 3 місяці 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи: з 22.09.1973р. по 23.10.1973р. згідно трудової книжки, оскільки у записі про звільнення з роботи дата має виправлення; з 23.10.1973р, по 01.12.1976р. Головне управління ПФУ в оскільки не зазначені Запорізькій області 10569/03-16 від 25.09.2020 повні реквізити документів, на підставі яких внесено записи. Періоди потребують додаткового уточнення. …».

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд публічно-правовий спір суд виходить з наступного.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Конституції України).

Тобто, право на отримання пенсії є конституційним правом громадян України.

Згідно з ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вільний вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі, і права на пенсійне забезпечення.

Як зазначено у п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; (…).

Згідно з ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Не врахування відповідачем при визначенні страхового стажу позивача періоду з 22.09.1973 по 01.12.1976 на заводі Автокольорлит через виправлення та не зазначення повних реквізитів документів, на думку суду, є не обґрунтованим оскільки позивач не винен у неналежному оформленні його трудової книжки роботодавцем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

На день звернення 09.09.2020 до відповідача із Заявою про призначення пенсії позивач досяг 71 року і мав страховий стаж більше 27 років.

Рішенням Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення №25-рп/2009 від 07.10.2009.

Також, у Рішенні Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв`язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 від 07.10.2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон користуються правами на призначення пенсії на рівні з тими громадянами України, які проживають на території України.

Враховуючи матеріали справи, суд вважає, що позивачу має бути призначена пенсія за віком з 09.09.2020.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.51 Рішення Європейського суд з прав людини від 07.11.2013 по справі «Пічкур проти України» (Заява №10441/06) зазначено: «51.Суд вважає, що цю справу слід відрізняти від вищезазначеного рішення у справі "Карсон та інші проти Сполученого Королівства" (Carson and Offers v. United Kingdom), у якому відмінність у поводженні, що оскаржувалася, стосувалася відсутності індексації існуючих пенсій для тих, хто проживає в інших державах, при тому, що ніхто не ставив під сумнів право заявника на отримання пенсії як таке. Проте у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому Суд доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії».

Також, у п.54 Рішення Європейського суд з прав людини від 07.11.2013 по справі «Пічкур проти України» (Заява №10441/06) зазначено: «54.Вищезазначених міркувань Суду достатньо для висновку про те, що різниця у поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу».

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України №1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність на даний час механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення, не може бути підставою для позбавлення громадянина України гарантованого йому державою права на отримання пенсії у старості.

Отже, право позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

У п.1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого 25.11.2005 Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 за №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.02.2005 за №1566/11846 (надалі «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Заяву до органу, що призначає пенсію, про запит пенсійної справи особи, яка потребує опіки (піклування), якій опікуна (піклувальника) не призначено і яка перебуває на довготривалому лікуванні у закладі охорони здоров`я, подає адміністрація цього закладу. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації). Адміністрація виправного закладу, де пенсіонер відбуває покарання, надсилає органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням цього закладу повідомлення про прибуття засудженого до закладу та довідку цього закладу із зазначенням реквізитів для перерахування пенсії.

Як зазначено у п.2.9 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Для дітей, які не мають паспорта, документом, який засвідчує вік, є свідоцтво про народження. До заяви: опікуна (піклувальника) додається копія рішення органу опіки та піклування про встановлення опіки чи піклування або відповідне рішення суду; батьків-вихователів додається угода про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу; патронатного вихователя додається копія договору про патронат. Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Відповідно до п.2.22 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

При цьому, як зазначено у п.2.23 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ст.5 Закону України Про громадянство України документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність у позивача паспорта є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 20.06.2018.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Як передбачено п.1.3 «Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні», затвердженої 23.04.1999 постановою правління Пенсійного фонду України №4-5 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.05.2015 №10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за №413/3706, переказування пенсій за кордон здійснюється Пенсійним фондом України (далі Фонд) через публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі уповноважений банк), якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку провести дії по зарахуванню до страхового стажу позивача періоду роботи з 22.09.1973 по 01.12.1976 та призначення позивачу пенсії за віком з 09.09.2020.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не обґрунтовано, що Повідомлення відповідача №0800-0216-8/55969 від 23.10.2020 є рішенням у розумінні п.19 ч.1 ст.14, п.1 ч.1 ст.19 КАС України.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вищезазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1816 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на заводі Автокольорлит з 22.09.1973 по 23.10.1973 та період роботи заступником секретаря комітету комсомола заводу Автокольорлит з 23.10.1973 по 01.12.1976.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 09.09.2020, з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 на заводі Автокольорлит з 22.09.1973 по 23.10.1973 та періоду роботи заступником секретаря комітету комсомола заводу Автокольорлит з 23.10.1973 по 01.12.1976.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) судові витрати в сумі 1816 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 09.03.2021.

Суддя О.О. Прасов