Справа № 480/9161/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Справа № 480/9161/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа -Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (далі - ТУ ДСА України в Сумській області), свої вимоги мотивує тим, що рішенням Сумської обласної Ради народних депутатів від 06.04.1990 її було обрано народним суддею в Глухівському міському народному суді з 09.04.1990. Згідно постанови Верховної Ради України № 1653 від 20.04.2000 ОСОБА_1 обрано суддею Глухівського міського суду Сумської області безстроково і наказом Сумського обласного управління юстиції № 81-1/08-90-2 зараховано на посаду судді Глухівського міського суду Сумської області безстроково. Наказом № 31 ТУ ДСА України в Сумській області від 15.03.2004 її було переведено на посаду судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області. Указом Президента України від 25.03.2004 була призначена на посаду голови Глухівського міськрайонного суду Сумської області. За період з 01.01.2020 до 20.05.2020 їй була нарахована суддівська винагорода, для визначення розміру якої використовувався посадовий оклад виходячи з 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020. 12.03.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину. 18.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ, яким Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29 наступного змісту: "установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження застосовується також при нарахуванні, зокрема, суддівської винагороди. Даний Закон набрав чинності 18 квітня 2020 року, відповідно, саме з цього часу вважає порушеним своє право на отримання суддівської винагороди у розмірі, визначеному статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Просить суд визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 21.05.2020 року по вересень 2020 року із застосуванням ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області провести перерахунок суддівської винагороди позивачу за період з 21.05.2020 по вересень 2020 обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та виплатити недоотриману частину .

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до суддівської винагороди застосовується обмеження щодо її розміру, який не повинен перевищувати 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. Тобто суддівська винагорода обмежується максимальним розміром - 47230 грн. на місяць. У подальшому Рішенням Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020 р. дана норма була визнана такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною), втратила чинність з дня ухвалення такого рішення - 28.08.2020 р. Тобто в період з 18.04.2020 р. по 31.04.2020 р. норма про обмеження суддівської винагороди 10 мінімальними заробітними платами була чинною та підлягала застосуванню при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди. За таких обставин ТУ ДСА України в Сумській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків Державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року N 553-IX. Просив у задоволенні позову відмовити.

Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області подало пояснення по справі. В поясненнях зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Наголошує, що до повноважень Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області не належить здійснення нарахування та виплати суддівської винагороди, тобто Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області як орган державної влади не має жодного зобов`язання перед відповідачем, жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди не завдавало.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Сумської обласної Ради народних депутатів від 06.04.1990 її було обрано народним суддею в Глухівському міському народному суді з 09.04.1990. Згідно постанови Верховної Ради України № 1653 від 20.04.2000 ОСОБА_1 обрано суддею Глухівського міського суду Сумської області безстроково і наказом Сумського обласного управління юстиції № 81-1/08-90-2 зараховано на посаду судді Глухівського міського суду Сумської області безстроковою. Наказом № 31 ТУ ДСА України в Сумській області від 15.03.2004 її було переведено на посаду судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області. Указом Президента України від 25.03.2004 була призначена на посаду голови Глухівського міськрайонного суду Сумської області.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка отримувала суддівську винагороду у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", внаслідок чого їй не було доплачено суддівську винагороду (а.с.40-41).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд враховує таке.

Відповідно до ст.ст. 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон).

Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно ст. 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає, зокрема, окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону. Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Відповідно до ст.ст. 148, 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

За змістом ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

Таким чином, відповідач у справі здійснює функції розпорядника бюджетних коштів, зокрема, щодо суду, в якому працює позивач, а також забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України, здійснює платежі в межах бюджетних асигнувань.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020 р., доповнено Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" статтею, за якою установлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).

Враховуючи, що у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня установлено у розмірі 4723 гривні, нарахована заробітна плата, грошове забезпечення працівників, у т.ч. суддівська винагорода, обмежується максимальним розміром - 47230 грн. на місяць, що відповідає Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 13.04.2020 р. № 553-IX, та узгоджується з нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо засад та порядку фінансування судів.

Таким чином, у спірний період норма Закону про обмеження суддівської винагороди 10 мінімальними заробітними платами була чинною та підлягала застосуванню при нарахування та виплаті позивачу суддівської винагороди. Разом з тим ТУ ДСА України в Сумській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків Державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX, що, у свою чергу, відповідає принципу збалансованості бюджетної системи України, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, за яким повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів", положень ч.ч. 1, 3 ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", абз. 9 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення.

Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності суд вважає, що в період з 21.05.2020 до вересень 2020 року обчислення та виплата суддівської винагороди позивачу у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020, здійснені відповідачем з дотриманням Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", його дії є такими, що відповідають приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко