Справа № 219/10175/20
Суддя: Фролова Н. М.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Дубаніної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайрнного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить: скасувати Постанову ДПО18 № 691717 від 2020 року, винесену представником батальйону патрульної поліції у м.Кременчук УПП в Полтавській області, так як він не вчиняв правопорушень; закрити справу за відсутністю у його діях адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що 03.11.2020 року ним був отриманий лист з повідомленням від батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області. В конверті знаходилась постанова про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 № 691717 та квитанція про сплату штрафу відповідно до постанови (не заповнена). З постанови він з`ясував, що 29.10.2020 року, він нібито керував автомобілем МАН з номерним знаком НОМЕР_1 і порушив правила дорожнього руху, але далі з`ясувати що він порушив з постанови не має можливості.

05.01.2021 року позивач ОСОБА_1 подав уточнений адміністративний позов в якому зазначив, що 29.10.2020 року близько 05 годин 30 хвилин його знайомий звернувся до нього з проханням забрати вантажний автомобіль у м. Кременчук Полтавської області (точна адреса невідома). Коли він сів до автомобіля до нього підійшов поліцейський і попросив пред`явити водійське посвідчення, повідомивши про те, що він порушив вимоги дорожнього знаку «3.3. Рух вантажних автомобілів заборонено». Він відповів, що він не порушував вимоги зазначеного дорожнього знаку, так як відповідно до ПДР України п. 1.10 «водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста- машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії», він не керував автомобілем в зоні дії знаку. Поліцейський повідомив що на нього буде складена постанова про порушення правил дорожнього руху, на що він відповів, що знаку не бачив, так як він там не рухався у цьому автомобілі, незважаючи на це, поліцейський склав постанову без його присутності узявши його особисті данні з ІІПС «АРМОР», чим порушив стан розгляду справи та ст.278, 279, 280 КУпАП.

Порушуючи ст.251 КУпАП поліцейський відмовив надати йому фото та відео фіксацію зафіксованого в автоматичному режимі правопорушення посилаючись на те що він не має технічної можливості, не з`ясував хто безпосередньо керував транспортним засобом, не встановив його особу. Надалі додав, що незважаючи на його пояснення, йому досить пояснень його напарника (який є зацікавленою особою).

Отримавши відзив на адміністративний позов № 18803/41/26/1-2020 від 22.12.2020 р. від Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області - представник О. Ю. Коломієць, та копії записів з камери, він ознайомився з матеріалами та прийшов до висновку, що знаки зафіксовані у матеріалах не мають прив`язки до місцевості та вказаного правопорушення, за цими матеріалами немає можливості з`ясувати хто безпосередньо керував транспортним засобом та на якому відрізку шляху; відсутній реєстраційний номер та серія бодікамери поліцейського на яку було зафіксовано, з їхніх слів, правопорушення.

На інформацію про пошкодження лівої передньої шини може повідомити, що відповідно до запису не можливо встановити факт пошкодження саме цього колеса на автомобілі, та незважаючи на цю заяву, автомобіль, який є на запису не рухався та стояв з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Поліцейський без його присутності, склав постанову в якій сфальсифікував факти, тому дану постанову він відмовився отримувати на руки та запропонував надіслати йому усі матеріали справи поштою. Просить суд, скасувати Постанову ДП018 № 691717 від 2020 р., винесену представником батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області, так як він не вчиняв правопорушень; закрити справу за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення; покласти всі матеріальні витрати у повному обсязі та моральну компенсацію на відповідача (а.с.78-80).

Ухвалою судді від 06.11.2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали, які він усунув вчасно.

Ухвалою судді від 15.12.2020 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду. Крім того, витребувано з Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції матеріали по справі про адміністративне правопорушення за постановою серії ДПО18 № 691717 від 29.10.2020 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що під час складання адміністративного протоколу патрульними поліцейськими, він попросив у них докази щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, однак вони сказали, що в них не має технічної можливості надати фото та відео зйомку, та зазначили, що він побачить їх в суді. При розгляді справи, поліцейський не надав згідно зі ст.251 КУпАП доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення. Особа його встановлена не була, а особу встановили через систему «Армор», що є порушення розгляду справи. Не було встановлено, хто та як керував автомобілем. З відеофіксації неможливо встановити чи автомобіль рухався під знак заборони вантажно-транспортного засобу, що саме це авто рухалось під цей знак. Тільки фото якихось знаків. Доказів надано не було. Крім того, не відомо на яку боді-камеру фіксувалось правопорушення. В постанові нічого не можливо прочитати в повному обсязі. Він на той час не керував автомобілем. Цей автомобіль, на якому він був, це не його автомобіль, чоловіку, який ним керував стало погано, і цей чоловік попросив забрати його автомобіль, його (позивача) привезли на машині, дали ключі від автомобіля, а він пішов і сів в автомобіль. Потім до нього підійшов поліцейський та повідомив, що він вчинив правопорушення, а він йому відповів, що він нічого не порушував. Його повідомили, що буде складена постанова. Вказує, що один чоловік поставив автомобіль, а інший чоловік привіз його до цього автомобіля. Він сів в автомобіль і рух не починав, була включена аварійна сигналізація. Хвилин 15 він стояв і прийшов поліцейський. Його не зупиняли ні жезлом ні звуковим сігналом, автомобілем він не керував, порушення не вчиняв. В Полтавську область його привезли з м. Бахмута забрати цей автомобіль. Скільки стояв автомобіль до цього на дорозі він не знає. Його знайомі поліцейських не бачили, він сів у транспортний засіб через хвилин 15 під`їхали поліцейські. Протокол йому не оголошувався, пояснення поліцейський надавав, доказів ніяких не пред`являв. Статтю 63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому не роз`яснювали. Він заявив клопотання, що йому потрібна юридична допомога. Щодо юридичної допомоги, він зазначив, що має право користуватись безоплатною правовою допомогою, але працівники поліції йому сказали що будь ласка, але вони не зможуть надати адвоката. Клопотання щодо переносу розгляду справи вони відхилили. Також зазначає, щодо висловлювань зафіксованих на відеозапису, що він мав на увазі, що може він і рухався, але в автомобілі в якому його везли, також мав на увазі, що він працює на цьому транспортному засобі, але керував не в той час. Судові витрати просить покласти на відповідача.

17.03.2021 року позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просив розглянути справу за його відсутністю. Як вбачається з відзиву наданого відповідачем на позовну заяву, 29.10.2020 року інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Воликом Максимом Володимировичем ухвалено постанову серії ДП018 №691717 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 , відповідно до ст. 36 КУпАП, до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня близько 06 год. 35 хв. по просп. Свободи, 85 б в м. Кременчук, керуючи вантажним транспортним засобом MAN/TGA, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів» заборонено, крім того, ліва передня шина н/п KRONE, номерний знак НОМЕР_2 має місцеві пошкодження, а також відшарування протектору, порізи, крім того, не пред`явив водійське посвідчення для повного ознайомлення, чим порушив п.п. 8.4 «в», п.п. 31.4.5 «б», п.п. 2.4 «а» ПДР України.

В п.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.п. 8.4 дорожні знаки поділяються на групи, зокрема:

в) забороні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Відповідно до Додатку 1 ПДР передбачені забороні знаки, зокрема знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Знак встановлюється на кожному в`їзді на ділянку дороги або територію, де вводиться заборона.

Пунктом 8.2.1 ПДР України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» розділу 33 ПДР України на по просп. Свободи, 856 в м. Кременчук встановлений без порушень Національного стандарту України Безпека дорожнього руху, Знаки дорожні, ДСТУ 4100:2014, відповідає цьому стандарту, видимий для учасників дорожнього руху і не закритий повністю або частково будь-якими перешкодами.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення вимог дорожніх знаків - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.5 «б» ПДР У країни забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Приписами ч.1 ст. 121 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.п. 2.1, зокрема, посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Документи повинні бути пред`явлені водієм таким чином, щоб працівник поліції міг прочитати зазначену в них інформацію.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За ч. 1, 2 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6 ст. 62 ЗУ «Про національну поліцію» втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові він здійснював рух, на вказаному вантажному транспортному засобі.

Поряд з цим, в позовній заяві взагалі відсутні будь-які пояснення позивача щодо обставин порушення ним Правил дорожнього руху 29.10.2020 року і, як наслідок, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, а також обґрунтування підстав, за яких оскаржувана постанова, на думку позивача, мала б бути скасована.

Таким чином, доводи позивача, викладені в позовній заяві не заслуговують на увагу, а позовні вимоги є не обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження доводів викладених в адміністративному позові до позовної заяви, в порядку ч. 4 ст. 161 КАС України, позивачем не додано.

Отже, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не спростовують факту порушення ним Правил дорожнього руху, не підтвердженні належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 161 КАС України, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Під час патрулювання 29.10.2020 року в м. Кременчук по просп. Свободи працівниками поліції було виявлено вантажний транспортний засіб MAN/TGA, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, який порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» ПДР України, здійснивши рух в зоні дії вказаного дорожнього знаку. Таким чином, вимога про зупинку транспортного засобу є правомірною.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За допомогою нагрудної відеокамери поліцейського зафіксовано, що на місці зупинки транспортного засобу (по просп. Полтавському в м. Кременчук), в порядку ст. 279 КУпАП, інспектор представився, водія було проінформовано про причину зупинки ТЗ, а саме порушення ним вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» ПДР України (файл ). Водієві було роз`яснено, що міст, рух через який здійснив позивач на вантажному ТЗ перебуває в аварійному стані, у зв`язку чим при в`їзді на міст по просп. Свободи встановлено дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». З огляду на це, керуючи вантажним транспортним засобом, водій зобов`язаний був здійснювати рух по м. Кременчук до місця призначення об`їзною автомобільною дорогою з дотриманням Правил дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху встановлено, що дія знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті.

Поряд з цим, жодних пояснень щодо підстав вчиненого правопорушення та доказів на обґрунтування обставин, які б дозволяли водієві відступати від вимог дорожнього знаку 3.3 Правил, позивач на місці розгляду не надав.

Під час з`ясування фактичних обставин на повідомлення інспектора про вчинене правопорушення в усних поясненнях водій повідомив: «я не бачив» (файл , час 05:24:06); «я ж не спорю, може і єсть знак, но я не бачив» (файл , час 05:28:51).

Пояснення позивача факту вчиненого правопорушення не спростовували. Крім того, перехрестя просп. Свободи та вул. В. Пугачова (перед в`їздом на міст) додатково обладнано дорожніми знаками 4.1 «Рух прямо» з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу», які вказують напрямок руху вантажних транспортних засобів, а отже водій, в супереч вимогам п.п. 2.3 «б» ПДР України, не був уважним під час руху на транспортному засобі та не стежив за дорожньою обстановкою.

Під час спілкування з водієм та візуального огляду транспортного засобу, працівниками поліції були виявлені технічні несправності, а саме місцеві пошкодження лівої передньої шини напівпричепу у вигляді порізів, відшарування протектору (файл , час 06:23:06).

Відповідно до вимог п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись вимог п. 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до п.п. 9.9 «в» ПДР України на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими правилами повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

На вказаному транспортному засобі під час руху не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Наявна технічна несправність транспортного засобу водієм на місці розгляду справи не заперечувалась.

Для виконання поліцейськими покладених на них обов`язків, згідно з чинним законодавством, їм надано право зупиняти в необхідних випадках транспортні засоби, перевіряти у водіїв документи, перелік яких викладений у п.п. 2.1 Правил. До того ж, ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують відповідне право особи. Разом з тим, документи повинні бути пред`явлені водієм таким чином, щоб працівник поліції міг прочитати зазначену в них інформацію.

Під час спілкування з позивачем та розгляду справи на неодноразову законну вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, водій для повного ознайомлення вказаний документ працівникам поліції не надав, на що його було повідомлено, що дані дії є порушенням п.п. 2.4 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. Доводи позивача факту вчиненого правопорушення не спростовували та свідчили про хибне тлумачення останнім норм законодавства.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови п. 4 особа водія на підставі ст. 25 ЗУ «Про Національну поліцію» була встановлена за допомогою ІІПС «АРМОР», відомості про серію та номер посвідчення водія або назва, серія та номер документа, що посвідчує особу, відсутні.

Водієві було роз`яснено, що він має право під час розгляду справи надавати докази, клопотання, пояснення, вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та надано можливість і достатньо часу скористатись, визначеними законодавством правами (файл ). На місці розгляду справи від надання письмових пояснень водій відмовився, клопотань не заявляв. Жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, інспектором було прийнято до уваги усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належними, допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт порушення водієм правил дорожнього руху, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення на водія, відповідно до ст. 36 КУпАП, за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водієві було роз`яснено порядок оскарження та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок та строки виконання постанови. Від отримання копії постанови на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач відмовився.

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 691717, складеної 29.10.2020 року інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Воликом Максимом Володимировичем, вбачається, що 29.10.2020 року о 06 год. 35 хв. по просп. Свободи, 85 б в м. Кременчук, керуючи вантажним транспортним засобом MAN/TGA, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів» заборонено, крім того, ліва передня шина н/п KRONE, номерний знак НОМЕР_2 має місцеві пошкодження, а також відшарування протектору, порізи, крім того, не пред`явив водійське посвідчення для повного ознайомлення, чим порушив п.п. 8.4 «в», п.п. 31.4.5 «б», п.п. 2.4 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.121, ч.1 ст.126.

Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з врахуванням ст.36 КУпАП штраф у розмірі 425 гривень. Також в постанові є відмітка про те, що до постанови додаються пояснення; копію постанови особа, яка притягується до адміністративної відповідальності отримувати відмовилась; копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 16108 від 30.10.2020 року 940) (а.с.89).

Також до постанови надано пояснення поліцейського роти №3 взводу № 1 БПП в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кравченко А.А. з якого вбачається, що 29.10.2020 року о 06 год. 35 хв. він ніс службу сумісно з молодшим лейтенантом поліції Волик М.В . Побачили, що вантажний транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме розділу 33 ПДР України, рухався в зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Після чого даний транспортний засіб було зупинено (а.с.90).

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП є керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, суб`єкт даного правопорушення спеціальний, а саме водій, об`єктивною стороною є керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється; однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є порушення вимог дорожніх знаків, суб`єкт даного правопорушення водій, об`єктивною стороною правопорушенням є недодержання водієм вимог дорожніх знаків; однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, суб`єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. (п. 21 рішення).

Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року№23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, відсутні докази, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом до розгляду справи співробітником поліції та складання постанови. Крім того, поліцейським при винесені постанови не було наведено доказів, окрім пояснень Кравченко А.А. , який є поліцейським роти №3 взводу БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, які були написані, після зауважень ОСОБА_1 щодо пред`явлення йому доказів правопорушення. Більше жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем як водієм, який керує транспортним засобом адміністративного правопорушення не було надано.

Крім того, як вбачається з наданого відповідачем відеозапису розгляд справи і складання постанови відбувався раніше ніж зазначений в постанові про адміністративне правопорушення час скоєння адміністративного правопорушення.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, рухався на ньому до розгляду справи співробітником поліції та складання постанови, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 691717 від 29.10.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121, ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126, 36 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 33, 122, 247, 251, 268, 278, 279, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 691717 від 29.10.2020 року, винесену інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Воликом Максимом Володимировичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, адреса знаходження: 39600, Полтавська область, м.Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3.

Суддя Н.М. Фролова