Справа № 160/570/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року Справа № 160/570/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Львівської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Львівська ОДА), в якій позивач просить:
- невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав позивача згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
- проведенні не об`єктивної та не всебічної перевірки звернення від 30.11.2020 року №МІ-11660322/Д1;
2) зобов`язати відповідача провести перевірку та розгляд його звернення від 30.11.2020 року відповідно до вимог чинного законодавства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.11.2020 року ним надіслано до Прем`єр-міністра України скаргу щодо протиправних дій та протиправної бездіяльності керівництва Яворівської районної державної адміністрації відповідно до Закону України «Про звернення громадян», яке в подальшому було скероване до Львівської обласної державної адміністрації. Проте, надавши відповідь в електронній формі, відповідач не запросив позивача на розгляд його скарги порушивши тим самим його права приймати участі в розгляді його скарги, позбавив позивача можливості надати необхідні пояснення тощо. Вважає, що його звернення від 30.11.2020 року було розглянуто односторонньо, не всебічно та не об`єктивно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
15.02.2021 року відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на те, що розгляд скарги відбувся відповідно до вимог чинного законодавства про звернення громадян, в порядку та у спосіб передбачені законом. Зазначає, що позивачем не надано доказів щодо необґрунтованості та неповноти розгляду скарги. Зазначає про те, що відсутність запрошення позивача до розгляду скарги обумовлена карантинними обмеженнями, що діють в країні.
22 лютого 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.11.2020 року звернувся через сервіс подання звернень громадян на сайті Кабінету Міністрів України до Прем`єр - Міністра України, зі скаргою, в якій вказав, що керівництво Яворівської районної державної адміністрації не вживає належних заходів щодо ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ про які ним було повідомлено раніше, а також умисно та свідомо приховує публічну інформацію шляхом надання неповних відповідей на його Інформаційні запити.
В прохальній частині скарги-звернення ОСОБА_1 просив:
1) всебічно та об`єктивно провести перевірку по суті звернення;
2) у випадку скерування цього звернення до іншого органу чи посадової особи для розгляду, в порядку ст.7 Закону України «Про звернення громадян» про таке рішення повідомити його в установленому Законом порядку, повідомлення надіслати до електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
3) відповідно до ст.18 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» надати можливість бути присутнім під час розгляду цього звернення з метою захисту його Законних прав та інтересів;
4) поновити його права, а також вказати які саме права є поновленими;
5) відповідно до ст.18 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» надати можливість особисто викласти аргументи особі, що буде перевіряти звернення та взяти безпосередню участь в перевірці звернення з метою захисту моїх Законних прав та інтересів;
6) вжити заходів відносно умисного ухилення керівників Яворівської РДА від реалізації повноважень згідно п. «м» ст. 20 Закону України «Про відходи»;
7) призначити службову перевірку (чи розслідування) з приводу порушення його права на інформацію Яворівською РДА, по факту ненадання повної та точної інформації на його запити від 28.10.2020 року та 09.11.2020 року. А також протиправного приховування інформації про діяльність Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами і стан довкілля;
8) виклик (запрошення) на розгляд, безпосередню участь в перевірці звернення та надання аргументів особі що перевірятиме звернення прошу завчасно надіслати до його електронної адреси вказаної вище.
Повідомити в письмовому вигляді про результати розгляду звернення та про прийняті рішення, відповідь надіслати до його електронної адреси.
Зверненню було присвоєно реєстраційний номер МІ-11660322/Д1 та скеровано на розгляд до Львівської обласної державної адміністрації.
На направлений запит, Яворівською районною державною адміністрацією надано пояснення від 15.12.2020 № 69-1645/0/20 по суті порушених питань, про що також повідомлено позивача.
Зокрема, відповідно до пояснень Яворівської районної державної адміністрації від 15.12.2020 № 69-1645/0/20, запитувана інформація позивачем не відноситься до переліку видів публічної інформації, розпорядником якої є Яворівська районна державна адміністрація, згідно розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 05.10.2012 року № 543 «Про перелік видів публічної інформації, розпорядником якої є Яворівська районна державна адміністрація».
Щодо вжиття райдержадміністрацією заходів спрямованих на ліквідацію несанкціонованих сміттєзвалищ зазначено, що районна постійно діюча комісія з питань поводження з безхазяйними відходами утворена розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 07.09.2012 № 471 «Про створення постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами» (із змінами) провела засідання щодо розгляду звернення позивача з питання виявлення стихійних сміттєзвалищ, які розташовані на території Яворівського району, а саме:
- в Яворівському районі на ділянці Кільцевої дороги в напрямку з с. Підрясне до с. Бірки (в околиці кінцевої зупинки автобуса 131 в літку, з лівого боку близько 30 т.) і далі за 100 м. біля Кільцевої дороги (близько 10т.);
- в Яворівському районі с. Бірки (в околиці готелю «Садиба» та інше в околиці перехрестя Кільцевої дороги та вул. Янівської з лівого боку.
За результатами комісією вирішено звернутись з відповідним листом до органів місцевого самоврядування щодо проведення ліквідації засмічення на підпорядкованій території.
Згідно листа Бірківської сільської ради від 09.06.2020 № 585, стихійні сміттєзвалища на території Бірківської сільської ради ліквідовано.
Згідно листа Домажирської сільської ради від 19.06.2020 №383, власника земельної ділянки виявлено та попереджено про ліквідацію даного стихійного сміттєзвалища.
Вищевикладену інформацію відображено у відповіді на скаргу ОСОБА_1
24.12.2020 року Львівською обласною державною адміністрацією було розглянуто скаргу ОСОБА_1 та направлено позивачу відповідь від 24.12.2020 №ЗВГ-ВИХ-2967/0/20 на електронну адресу, що зазначалась у скарзі.
Позивач вважаючи, що скаргу було розглянуто з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 у справі №1-29/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органними місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством, (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти в викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської; діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Статтею 7 вищевказаного Закону передбачено звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

У відповідності до частини першої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно положень ст. 19 вищевказаного Закону обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень в т.ч. зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За приписами частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наведені норми Закону України "Про звернення громадян" вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 30.11.2020 року звернувся через сервіс подання звернень громадян на сайті Кабінету Міністрів України до Прем`єр - Міністра України, зі скаргою, в якій вказав, що керівництво Яворівської районної державної адміністрації не вживає належних заходів щодо ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ про які ним було повідомлено раніше, а також умисно та свідомо приховує публічну інформацію шляхом надання неповних відповідей на його Інформаційні запити.

Позивач у заяві просив розглянути його звернення від 30.11.2020 року у його присутності з метою захисту Законних та Конституційних прав та надання додаткових аргументів, посилаючись на положення ст. ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

Стаття 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачає, що особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

У статті 19 Закону України "Про звернення громадян" також визначений обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

З аналізу вказаних норм Закону України "Про звернення громадян" вбачається, що право громадянина особисто викласти свої аргументи особі, що перевіряла звернення не ставиться в залежність від форми розгляду такого звернення (одноособово, колегіально тощо); у свою чергу стаття 19 Закону України "Про звернення громадян" визначає обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб забезпечити реалізацію права громадянина, на його прохання, бути присутнім особисто при розгляді його звернення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року №К/9901/17415/18 (справа №826/12287/16).

Отже, слід дійти висновку, що представником Львівської обласної державної адміністрації при розгляді заяви позивача від 30.11.2020 року вчинена протиправна бездіяльність щодо запрошення ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді його звернення, чим порушено право позивача особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, а також право бути запрошеним на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу, що вказує на необхідність задоволення позову в цій частині.

Щодо доводів відповідача про тимчасове припинення особистого прийому громадян для розгляду їхніх звернень, на виконання заходів зі стабілізації епідеміологічної ситуації спричиненої COVID-19, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься Розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 18.03.2020 №177/0/5-20 «Про тимчасове обмеження доступу до адміністративної будівлі обласної державної адміністрації та приміщень її структурних підрозділів» зі змінами.

Так, у розпорядженні зазначено, що на період з 18 березня до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи Львівської обласної державної адміністрації, згідно з яким:

тимчасово обмежено доступ громадянам України та іншим особам до адміністративної будівлі обласної державної адміністрації за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 18 та за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 16 (сектор звернень громадян відділу діловодства та документообігу адміністративного управління апарату обласної державної адміністрації), а також до приміщень за місцем знаходження самостійних структурних підрозділів обласної державної адміністрації згідно зі списком, що міститься у додатку, крім осіб з числа працівників апарату обласної державної адміністрації, структурних підрозділів обласної державної адміністрації, позаштатних радників голови обласної державної адміністрації,

припинено проведення особистого прийому громадян керівництвом обласної державної адміністрації.

При цьому пп. 1.2 розпорядження передбачено, що доступ особам, запрошеним на засідання комісій, рад та на інші заходи, надавати на підставі затверджених керівником структурного підрозділу, відповідального за організацію та проведення заходу, списків осіб.

Отже на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що доступ осіб на засідання ради можливе за дотримання певних умов, зокрема на підставі затверджених керівником структурного підрозділу, відповідального за організацію та проведення заходу, списків осіб.

Однак в даному випадку позивача на розгляд його звернення не запрошували, що не заперечується відповідачем.

При цьому, розпорядженнями №991/0/5-20від 30.10.2020 року, №1282/0/5-20 від 31.12.2020 зміни до пп. 1.2 розпорядження від 18.03.2020 №177/0/5-20 не вносилися.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 17.02.2020 року № 530-ІХ (далі - Закон № 530) на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID -19) власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб; з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Серед прийнятих Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), немає таких, які обмежували б право громадян на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, і, відповідно, отримання вчасної обґрунтованої відповіді.

Таким чином, запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину відповідно не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема на звернення.

Щодо порядку проведення особистого прийому, а також неможливості реалізації прав заявників, визначених статтею 18 Закону в період дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2".

Законом № 530 врегульовано питання режиму роботи підприємств, установ та організацій на період установлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби.

У Прикінцевих положеннях Закону №530 передбачено, що на період карантину роботодавець може доручити, в тому числі державному службовцю, службовцю органу місцевого самоврядування, виконувати протягом певного періоду роботу, визначену трудовим договором, вдома, а також надавати працівнику, у тому числі державному службовцю, службовцю органу місцевого самоврядування, за його згодою відпустку.

Крім того, власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ та організацій, зокрема, щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням вебсайтів та інших комунікаційних засобів.

Тобто на період карантину усі підприємства, установи та організації, у тому числі державні органи та органи місцевого самоврядування, повинні створити умови для переведення працівників на дистанційну роботу (вдома) або організувати позмінну роботу.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України; у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Проте, у даному випадку мова йде не про особистий прийом громадян, а реалізацію права позивача, передбаченого положеннями ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, доводи відповідача про тимчасові обмеження у прийомі громадян та встановлення особливого порядку роботи працівників ОДА, та дотримання положень ст.ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", судом відхиляються.

Отже, розглянувши звернення позивача від 30.11.2020 року відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягала в невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав позивача згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Львівської обласної державної адміністрації (Код ) під час перевірки та розгляду його звернення від 30.11.2020 року, яка полягає в проведенні не об`єктивної та не всебічної перевірки звернення від 30.11.2020 року №МІ-11660322/Д1, то позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає не об`єктивність та не всебічність такої перевірки.

Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В даному випадку відповідач розглянув звернення позивача та надіслав йому відповідь за наслідком такого звернення. Тобто під час розгляду звернення відповідачем вчинялися дії для з`ясування обставин, що виключає в цій частині бездіяльність Львівської ОДА.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" №30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З урахуванням наведеного, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, в частині визнання протиправною бездіяльності, яка полягала в невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав позивача згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, а також в частині зобов`язання відповідача провести перевірку та розгляд його звернення від 30.11.2020 року відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог положень ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73, 77, 78, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації, яка полягала у невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав позивача згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви.

Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію провести перевірку та розгляд його звернення від 30.11.2020 року відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог положень ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18, )) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2021 року.

Суддя О.М. Неклеса