Справа № 160/9013/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9013/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року (суддя 1-ї інстанції Златін С.В.) у справі №160/9013/20 за позовом Приватного підприємства "Павлоградська зернова компанія" до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Павлоградська зернова компанія" звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльність ДПС України в частині не здійснення реєстрації податкової накладної № 54 від 25.10.2019 року, виданої Приватним підприємством "Павлоградська зернова компанія" у Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладу № 54 від 25.10.2019 року, видану Приватним підприємством "Павлоградська зернова компанія" у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач своєчасно подав на реєстрацію податкову накладну, однак не отримав квитанції про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної. Ухилення відповідача від реєстрації податкової накладної є протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права, а також не враховано положення «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами» N 557, 06.06.2017, затвердженого наказом Міністерства фінансів України. Також не надано належну оцінку поданих доказів позивачем, та інформацію податкового органу, про відсутність надходження податкової накладної №54 від 25.10.2019р. до ДПС України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, та які не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, у її задоволенні просив відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником ПДВ.

25.10.2019 року позивачем сформовано податкову накладну № 54 на суму 245566,67 грн. в т.ч. і ПДВ 49 113,33 грн., отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фундукліївське хлібоприймальне підприємство".

Податкова накладна направлена засобами електронного зв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, для реєстрації у ЄРПН.

Позивач під час відправлення податкової накладної користувався до ЄРПН засобами інформаційно - телекомунікаційної системи "Соната".

У матеріалах справи міститься скрин-шот інформаційно - телекомунікаційної системи "Соната", у відповідності до якого поштове відправлення має статус "відправлено" дата 15 листопада 11:54:35 год. за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відправлення позивачем документів податкової звітності та податкових накладних для реєстрації в ЄРПН забезпечувалось інтернет-провайдером ТОВ "УКРНЕТ" з використанням електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1.

Лисомт в.о. директора ТОВ "УКРНЕТ" від 30 жовтня 2020 року № 409/01/01-08 підтверджує факт направлення листа з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 15.11.2019 року о 11 годині 54 хвилини 37 секунд. В період з 15 по 18 листопада 2019 року звіт про не доставку листа, який було відправлено з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 від "Mail Delivery System" не надходив.

Позивачем направлено заяву від 22.11.2019 року № 257 до відповідача про надання інформації про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

ДПС України, листом від 05.12.2019 року № 12039/6/99-00-02-02-01-15 повідомлено позивача про те, що за даними Архіву електронної звітності ІТС "Єдине вікно подання електронної звітності" станом на 03.12.2019 року факт надходження на реєстрацію до ЄРПН податкової накладної позивача відсутній.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність податкового органу щодо нездійснення реєстрації податкової накладної №54, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов висновку, що позивачем вжито всі залежні від нього дії щодо надання (надіслання) податкової накладної для реєстрації в ЄРПН у строк, встановлений статтею 201 ПК України, проте квитанцій про прийняття або неприйняття таких накладних ним не отримано, останні, відповідачем в свою чергу не надано доказів, які б підтвердили ту обставину, що позивачем податкова накладна не направлялась до ЄРПН взагалі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 201.10. ст. 201 ПК України, в редакції на час спірних правовідносин, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних врегульований Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1246 (далі Порядок №1246).

Відповідно до п. 8 Порядку №1246. податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Відповідно до приписів п. 10 Порядку №1246, після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у порядку визначеному цим пунктом.

Відповідно до п. 11 Порядку №1246, після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Так, лише після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, відповідно до п. 12 Порядку №1246.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами з контролюючими органами визначено Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року № 557 (надалі - Порядок 557).

Відповідно до п. 2 Порядку №557, перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання.

Відповідно до п. 3 Порядку №557, автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Обов`язкові реквізити електронних документів визначаються законодавством. Контроль за введенням даних, їх повнотою та достовірністю при створенні електронного документа покладається на його автора. Створення електронного документа завершується накладанням на нього ЕЦП підписувача (підписувачів), електронної печатки (за наявності), як передбачено для аналогічного документа в паперовому вигляді.

Відповідно до п. 4 Порядку №557 після накладання ЕЦП автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка. (п. 8 Порядку №557)

Відповідно до п. 11 Порядку №557, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Відповідно до п. 12 Порядку №557, не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

Таким чином вказаним Порядком №557 визначений алгоритм дій кожної сторони. Так для вирішення питання про прийняття або неприйняття податкової накладної, платник податків повинен отримати першу квитанцію, що б засвідчувало факт і час отримання такого електронного документа адресотом.

Саме п. 11 Порядку №557, встановлено, що неотримання автором протягом встановленого строку після відправки електронного документа першої квитанції, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Позивач стверджує про направлення податкової накладної №54 від 25.10.2019р. на реєстрацію саме 15.11.2019р., що також підтверджено на його переконання скрин-шотом інформаційно - телекомунікаційної системи "Соната" та листом ТОВ "УКРНЕТ" від 30 жовтня 2020 року № 409/01/01-08. З такими доводами погодився і суд першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає такі доводи та висновки помилковими, та такими, що спростовуються вищенаведеними нормами законодавства.

Так позивачем не отримано першої квитанції, а отже, відповідно до вимог п. 11 Порядку №557, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє докази подані позивачем, на підтвердження направлення на реєстрацію податкової накладної №54 від 25.10.2019р., оскільки подані позивачем до матеріалів справи, оскільки копія скрин-шоту з інформаційно - телекомунікаційної системи "Соната" про поштове відправлення із статусом "відправлено" дата 15 листопада 11:54:35 год. за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. не свідчить про направлення податкової накладної №54 від 25.10.2019р., оскільки в такому зазначено про податкову накладну №53 без дати (а.с. 14).

Лист в.о. директора ТОВ "УКРНЕТ" від 30 жовтня 2020 року № 409/01/01-08 не підтверджує факт направлення саме податкової накладної №54 від 125.10.2019р., а лише вказує на направлення листа з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 15.11.2019 року о 11 годині 54 хвилини 37 секунд. (а.с. 89)

На запит позивача, відповідачем було надано відповідь про те, що за даними Архіву електронної звітності ІТС "Єдине вікно подання електронної звітності" станом на 03.12.2019 року факт надходження на реєстрацію до ЄРПН податкової накладної позивача відсутній.

Крім того, реєстрація або неприйняття документу можливе лише після засвідчення факту отримання такого документу адресатом, таких доказів - направлення та факту отримання документу, позивачем не надано.

Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльність щодо не здійснення реєстрації податкової накладної, а отже не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання зареєструвати таку.

Крім того, висновки суду першої інстанції, що неприйняття податкової накладної для реєстрації тягне настання наслідків, передбачених у пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, не відповідають обставинам справи.

Неприйняття податкової накладної засвідчується другою квитанцією, проте в даній справі позивачем не доведено направлення на реєстрацію саме податкову накладну №54 від 25.10.2019р. на реєстрацію, а отже і відсутні докази отримання першої квитанції.

Крім того, у разі неотримання другої квитанції, в силу норм закону, а саме п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже не потребує наявності судового рішення. Лише відмова у реєстрації такої, підлягає судовому захисту, проте таких обставин судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, вищенаведене не було враховано судом першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №160/9013/20- скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак