Справа № 240/7156/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7156/20

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

17 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року (прийняте у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 15.05.2020 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в нарахуванні пенсії на пільгових умовах, як особі, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю та зобов`язати відповідача призначити пенсію з урахуванням трудового стажу та проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю більше чотирьох років.

І. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягнув 55 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 прожив або відпрацював у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, однак страховий стаж позивача становить менше 22 років.

Таким чином, з врахуванням зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, позивачем не дотримано необхідної умови для призначення пенсії - наявності страхового стажу не менше 22 років, а тому, у позивача на момент звернення (03.02.2020) відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідно до довідки Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області позивач дійсно з 04.06.1986 по 16.03.1998 був зареєстрований та постійно проживав, з 01.03.1999 по даний час зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 , Таким чином, позивач проживає більше 4 років в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому, відмова в призначенні пенсії на пільгових умовах, відбулась на підставі того, що позивач проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю тільки 4 роки, а не за відсутності страхового стажу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що згідно трудової книжки позивач з 05.09.1986 по 26.02.1990 працював на Житомирському заводі хімічного волокна, а з 05.03.1990 по 27.11.1995 вже почав працювати в Коростенській механізованій дистанції вантажно-розвантажувальних робіт при Коростенському відділку Південно-Західної залізниці, тобто в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Отже, станом на 01.01.1993 позивач постійно проживав та працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4-ох років.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

28.12.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 відкрито апеляційне провадження у даній справі, ухвалою від 04.02.2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 10.03.2021 в порядку письмового провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

03.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, як особі, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

За результатами розгляду заяви, відповідачем листом від 06.03.2020 №0600-0329-8/5846 повідомлено позивача про відмову у призначенні такої пенсії з тих підстав, що ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що право на зниження пенсійного віку мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

Так, станом на 01.01.1993 позивач у зоні посиленого радіологічного контролю проживав 3 роки 1 місяць 5 днів, з необхідних 4-х років, та згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 21 рік 6 місяців 10 днів, а тому відсутні підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся до суду з даним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

На громадян, які постраждали від аварії на ЧАЕС, поширюється дія спеціального закону - Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закону № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

В силу частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону №796, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки виданої Великояблунецьким старостинським округом №6317 від 29.10.2019 ОСОБА_1 дійсно у період з 04.06.1986 по 16.03.1998 був зареєстрований та постійно проживав, з 01.03.1999 по даний час зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 . Це підтверджує також аналогічна довідка №782 від 03.02.2020.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 (п`ять) років у відповідності до ст. 55 Закону № 796-XII, оскільки станом на 01 січня 1993 року проживав у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

При цьому стосовно наявності в позивача страхового стажу для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Отже, для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку чоловіки мають право за наявності страхового стажу у період 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

До 01.01.2014 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно п.п. "а", "ж" частини 3 статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується: період одержання допомоги по безробіттю; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

За правилами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із наданої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 та з врахуванням викладеного встановлено, що:

- в період з 26.07.1983 по 02.01.1984 прийнятий на роботу кам`янщика - монтажника 3 розряду (а.с.23), тобто 5 місяців 7 днів;

- в період з 24.01.1984 по 08.05.1984 прийнятий тимчасово у формовочний цех (а.с.24), тобто 3 місяці 14 днів;

- в період з 05.09.1986 по 26.02.1990 прийнятий у штапельну ділянку, тобто 3 роки 5 місяців 21 день;

- в період з 05.03.1990 по 27.11.1995 прийнятий на роботу строкольщіком, тобто 5 років 8 місяців 22 дні;

- в період з 01.12.1995 по18.04.1996 прийнятий монтувальником 2 розряду, тобто 4 місяці 17 днів;

- в період з 19.02.1997 по 13.03.1998 прийнятий на роботу різноробочим, тобто 1 рік 0 місяців 21 день;

- в період з 21.01.2003 по 02.10.2003 прийнятий на роботу тимчасово двірником, тобто 8 місяців 11 днів;

- в період з 15.03.2004 по 18.10.2010 прийнятий на роботу кам`янщиком монтажником 3 розряду, тобто працював 6 років 7 місяців 3 дні;

- в період з 07.04.2016 по 08.10.2018 прийнятий на посаду охоронця, тобто працював 2 роки 6 місяців 1 день.

- в період з 08.11.2018 по 23.04.2019 отримував допомогу по безробіттю, тобто 5 міс і 15 днів.

- в період з 24.04.2019 по 03.02.2020 (дату звернення з заявою про призначення пенсії до відповідача) прийнятий на посаду охоронця, тобто 9 міс і 15 днів

Як зазначалось раніше, ст. 55 Закону №796 передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відтак, апеляційний суд вважає, що позивач має страховий стаж не менше 22 роки (27-5 років), що підтверджено копією трудової книжки; позивач досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням зменшення, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Згідно статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач з заявою про призначення пенсії та необхідними документами звернувся 03.02.2020, то пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII повинна бути призначена позивачу з 03.02.2020.

Разом з тим, посилання відповідача на дані трудової книжки (робота не в зоні гарантованого добровільного відселення) не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у цій зоні, що підтверджується матеріалами справи, та встановлено судом першої та апеляційної інстанції.

Отже, на момент вчинення дій відповідачем щодо відмови у призначенні пенсії, позивач відповідав критеріям, визначеним статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності протиправності таких дій відповідача щодо відмови в нарахуванні пенсії на пільгових умовах, як особі, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю та зобов`язати відповідача призначити пенсію з урахуванням трудового стажу та проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю більше чотирьох років.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню частково з постановлянням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Щодо вирішення питання розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. (840, 80 грн. сплачених згідно квитанції № від 14.05.2020 та 1261, 20 грн. сплачених згідно квитанції № від 22.12.2020).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в нарахуванні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, як особі, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням трудового стажу та проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю більше чотирьох років.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України (, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.