Справа № 380/6897/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6897/20 пров. № А/857/1153/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (суддя Братичак У.В., м. Львів, повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області у серпні 2020 року звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у загальному розмірі 111851, 42 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 22.01.2020 ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом, яка становить 111851, 42 грн, а саме: 103247, 46 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування та 8603, 96 грн. по військовому збору. На даний час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Таким чином, сума заборгованості у розмірі 111851, 42 грн підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав того, що податкова вимога надсилалася за адресою, за якою відповідач не була зареєстрована. Так, судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи від 25.04.2019 самостійно вказувала адресу ( АДРЕСА_1 ), на яку податковий орган у подальшому надіслав податкову вимогу. Крім того, відповідно до даних ІТС «Податковий блок» податковою адресою ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 . Жодних відомостей про зняття з податкового обліку, а також про зміну адреси проживання чи перебування від ОСОБА_1 до контролюючого органу не надходило. Таким чином, відповідач належними та допустимими доказами не спростував викладені у позові доводи контролюючого органу та не підтвердив виконання покладеного на нього обов`язку із сплати податку.

Відповідач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильними та обґрунтованими, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом станом на 22.01.2020 у сумі 111851,42 грн, з них: 103247, 46 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування та 8603,96 грн. по військовому збору.

Зазначена заборгованість виникла з податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування та по військовому збору, які самостійно нараховані ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан та доходи від 25.04.2019.

Контролюючим органом 19 серпня 2019 року сформовано податкову вимогу форми «Ф» №113743-52 на суму 103247,46 грн., та надіслано вказану вимогу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

Враховуючи те, що ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 111851,42 грн. не сплатила, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога надсилалася на адресу, за якою відповідач не була зареєстрована та без повідомлення про вручення поштового відправлення, тому така вимога вважається не надісланою платнику податків, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 ПК передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету, як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового або грошового зобов`язання або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, відповідно до вимог п.59.1 ст.59 ПК України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч.2 п.3 Порядку направляння контролюючим органам податкових вимог платникам податків податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п.4 Порядку після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру податкова вимога в той самий день реєструється в контролюючому органі та направляється (вручається) платнику податків. Податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у письмовій та/або електронній формі.

На вимогу платника податків, який отримав податкову вимогу в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідну податкову вимогу у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту (в письмовій або електронній формі) платника податків.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи від 25.04.2019, в якій самостійно визначено суми податкових зобов`язань: 103247, 46 грн по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування та 8603, 96 грн по військовому збору.

При поданні вказаної декларації у графі «Податкова адреса (місце проживання) платника податку» ОСОБА_1 вказала адресу: АДРЕСА_1 .

Контролюючим органом 19.08.2019 сформовано податкову вимогу форми «Ф» №113743-52 на суму 103247, 46 грн. та надіслано вказану вимогу ОСОБА_1 на адресу, що була нею вказана у податковій декларації про майновий стан і доходи від 25.04.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС у Львівській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Тому податкова вимога надсилалась позивачем на адресу, за якою відповідач не була зареєстрована, без повідомлення про вручення, а тому вважається не надісланою, у зв`язку з чим, на переконання суду першої інстанції, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості.

З приводу таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання правомірності нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки вказані питання не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи від 25.04.2019 самостійно вказувала адресу ( АДРЕСА_1 ), на яку податковий орган у подальшому надіслав податкову вимогу. Крім того, відповідно до даних ІТС «Податковий блок» податковою адресою ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 . Жодних відомостей про зняття з податкового обліку, а також про зміну адреси проживання чи перебування від ОСОБА_1 до контролюючого органу не надходило.

Неотримання відповідачем податкової вимоги про сплату податкової заборгованості з незалежних від контролюючого органу причин, не спростовує факту наявності такого боргу та необхідності його сплати у встановленому законом порядку.

На час звернення Головного управління ДПС у Львівській області до суду з цим позовом ОСОБА_1 суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору у загальному розмірі 111851,42 грн. сплачено не було.

Сума заборгованості по податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору підтверджується копією податкової декларації про майновий стан і доходи від 25.04.2019 та довідкою Головного управління ДПС у Львівський області від 22.01.2020 №718/9/55.08-11.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 має заборгованість по податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору у розмірі111851, 42 грн., яка є узгодженою та у встановлені законом строки до бюджету не сплачена, тому вказана суму заборгованості підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку.

Отже, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі №380/6897/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету суму податкового боргу у розмірі 111851 (сто одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн 42 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року