Справа № 440/2197/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2021 р.Справа № 440/2197/20
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Бартош Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мінаєвій О.М. по справі 440/2197/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 року визначений головуючий суддя по справі (суддя-доповідач) Сіренко О.І., суддів: Кононенко З.О., Калиновського В.А.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 по справі № 440/2197/20 залишено без руху

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 р. відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі № 440/2197/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в письмовому провадженні до 30.12.2020 року.

Відповідно до розпорядження В.о. керівника апарату Другого апеляційного адміністративного суду № 02-01/6515 від 20.11.2020, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя №3063/0/15-20 від 10.11.2020 року "Про звільнення з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку судді ОСОБА_2 " призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.11.2020 року справу № 440/2197/20 призначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Мінаєва О.М., судді: Донець Л.О., Макаренко Я.М .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Другого апеляційного адміністративного суду № 02-01/6882 від 25.11.2020, у зв`язку із наданим днем відпочинку, за рахунок розгляду виборчої справи суддям Макаренко Я.М., Донець Л.О. призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.11.2020 року справу № 440/2197/20 призначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Мінаєва О.М., судді: Подобайло З.Г., Спаскін О.А.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р. прийнято до свого провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі № 440/2197/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

17 березня 2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючому судді Мінаєвій О.М.

В обгрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, а саме зазначає, що починаючи з 25.11.2020 року адміністративне провадження по справі не призначалося до розгляду. Сумніви спричинені неправомірними діями та бездіяльністю головуючим суддею Мінаєвою О.М., як доповідачем, які полягають у порушенні Кодексу суддівської етики та присяги судді, норм КАС України. Прийнявши адміністративну справу до свого провадження, в порушення ст. 309 КАС України, суддею не розглянуто справу в розумні строки, протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження. Суддя надає превагу розгляду інших справ, які надійшли до суду пізніше на кілька місяців, ніж справа №440/2197/20, яка є нескладною.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 р. визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді Мінаєвій О.М. у адміністративній справі № 440/2197/20 необґрунтованим. Відповідно до ст. 40 КАС України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Частиною 11 вказаної статті визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді, слід дійти висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ця норма узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Підставою для відводу судді Мінаєвою О.М. у цій справі позивач вказує те, що з 25.11.2020 р. адміністративне провадження по справі не призначалося до розгляду і у заявника існують сумніви спричинені неправомірними діями та бездіяльністю головуючим суддею Мінаєвою О.М., як доповідачем, які полягають у порушенні Кодексу суддівської етики та присяги судді, норм КАС України. Вказує, що прийнявши адміністративну справу до свого провадження, в порушення ст. 309 КАС України, суддею не розглянуто справу в розумні строки, протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження.

Разом з тим, як вказувалося вище, ст. 36 КАС України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Мінаєвої О.М. у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Окрім цього, заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді Другого апеляційного адміністративного суду Мінаєвої О.М. у розгляді цієї справи відповідно до ст. 36 та 37 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені позивачем підстави для відводу судді Мінаєвої О.М. є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу судді Мінаєвою О.М. необґрунтовані та не доведені, заява ОСОБА_1 про відвід судді у справі 440/2197/20 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мінаєвої О.М. у справі № 440/2197/20 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Бартош Н.С.