Справа № 380/1340/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1340/20 пров. № А/857/705/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (суддя Сакалош В.М., м. Львів, повний текст рішення складено 12 листопада 2020 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Львівській області зроблено ряд процесуальних порушень, не з`ясовано фактичних обставин, допущено довільне трактування цивільно-правових договорів, безпідставну їх кваліфікацію як трудових договорів. Тому постанова про накладення штрафу №ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14.01.2020, прийнята за наслідками такого інспекційного відвідування, є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі №380/1340/20 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими особами № ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14.01.2020.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні адміністративного позову. В доводах апеляційної скарги з покликанням на відповідні норми законодавства зазначає, що головним державним інспектором було в повній мірі дотримано встановлену чинним на момент перевірки законодавством процедуру здійснення контрольного заходу та оформлення його результатів. В ході такого контрольного заходу встановлено, що на робочому місці при виконанні трудової функції знаходились працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що зафіксовано засобами відеотехніки. З приводу вказаних працівників позивачем надано уповноваженій особі відповідача цивільно-правові договори підряду, які укладені між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , котрі виступали підрядниками. Однак надані договори підряду не спростовують факту наявності трудових відносин між вказаними особами та ФОП ОСОБА_1 . Як видно зі змісту вказаних договорів, їх предметом є власне робота (трудова функція) в діяльності підприємця, а тому такі відносини регулюються законодавством про працю, та повинні бути належним чином оформлені відповідно до законодавства України. Крім того, 15.11.2019 уповноваженими особами Головного управління Держпраці у Львівській області було повторно здійснено вихід за адресою здійснення господарської діяльності позивачем та зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації за виконанням трудової функції працівника в червоному одязі, який назвався ОСОБА_5 , та який повідомив, що також працює у ФОП ОСОБА_1 . Однак в ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано жодних документів, які б підтверджували, що вищезазначений працівник перебуває з ним у трудових відносинах. Враховуючи наведене, позивача обгрунтовано притягнуто до відповідальності за порушення вимог законодавства про працю шляхом винесення постанови № ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14.01.2020, правомірність та законність якої має очевидний характер.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на підставі запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації 2 097490 від 14.02.2019. Основний вид діяльності позивача - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Місце діяльності: м. Львів, вул. Шевченка, 327.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 06.11.2019 оформлено направлення №2159 для проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер фізичної особи-підприємця НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 . Підстава проведення заходу - наказ Головного управління Держпраці у Львівській області від 06.11.2019 №2159-П. Термін дії направлення з 07.11.2019 по 18.11.2019.

Інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області Макаром В.А. 18.11.2019 складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ4395/1553/АВ.

Згідно з актом від 18.11.2019 № ЛВ4395/1553/АВ у ході інспекційного відвідування 07.11.2019 під час виходу за місцем здійсненні господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) встановлено, що на робочому місці при виконанні трудових функцій знаходилися працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а в результаті повторного інспекційного відвідування 15.11.2019 за допомогою засобів відеофіксації зафіксовано за виконанням трудової функції (ремонт мотору транспортного засобу) працівника в червоному одязі, який назвався ОСОБА_5 та який повідомив, що працює в підприємця.

На підставі вищевказаного, інспектором праці зроблено висновок, що позивач допустив до роботи чотирьох працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 18.11.2019 винесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ4395/1553/АВ/П.

ФОП ОСОБА_1 27.11.2019 подав до Головного управління Держпраці у Львівській області зауваження до акта від 18.11.2019 № ЛВ4395/1553/АВ щодо недотримання формальних вимог при складенні такого акта та щодо недостовірності змісту акта фактичним обставинам, а також скаргу на припис про усунення недоліків № ЛВ 4395/1553/АВ/П від 18.11.2019.

Рішенням Головним Управлінням Держпраці у Львівській області від 24.12.2019 № 13642/1/07-09 у задоволенні скарги ФОП ОСОБА_1 на припис про усунення недоліків №ЛВ 4395/1553/АВ/П від 18.11.2019 відмовлено.

Головним Управлінням Держпраці у Львівській області 14.01.2020 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4395/1553/АВ/ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 500760 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт використання позивачем найманої праці осіб без належного оформлення з ними трудових відносин, що виключає можливість притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності та накладення на нього штрафу у визначеному відповідачем розмірі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено положення про Державну службу України з питань праці , відповідно до пункту 1 якого, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Львівської області.

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 ч.1 ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань регламентувалося Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295.

Відповідно до п.2, п.9 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань. Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно з пп.3, 6 п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: наодинці або у присутності свідків ставити керівнику або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо, фото та відеотехніки.

Пунктом 19 Порядку №295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до п.20 Порядку № 295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п.26 Порядку №295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках. Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення визначає "Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи можуть бути накладені Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту). Штрафи накладаються на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п.6, 7 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно з п.8 Порядку №509 постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У справі встановлено, що з метою проведення інспекційного відвідування 07.11.2019 уповноваженими особами відповідача здійснено вихід за адресою місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено, що на робочому місці при виконанні трудової функції знаходились наступні працівники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що зафіксовано засобами відеотехніки.

До перевірки позивачем було надано договори підряду укладені між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 й ОСОБА_3 (Підрядники).

Оглянувши вказані договори підряду, колегія суддів дійшла висновку, що такі договори не спростовують факту наявності трудових відносин між даними особами та ФОП ОСОБА_1 з огляду на таке.

Так, чинним законодавством розмежовано сферу укладання трудових договорів та договорів цивільно-правового характеру.

Як зазначено вище, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України).

Тобто, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

З системного аналізу наведених приписів нормативно-правових актів, а також з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17; постанова Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 822/723/17) слідує, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Однак з наданих позивачем до перевірки договорів вбачається, що вони не містять відомостей про перелік завдань роботи, її обсягу, видів тощо. В умовах договорів зазначено лише те, що виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати певні роботи: демонтаж двигуна, укомплектування двигуна, заміна щеплення автомобіля MAN (договір підряду між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ); ремонт електричного устаткування автомобіля Renault, монтаж, демонтаж стартера, заміна скла фари, ремонт електродвигуна щіток (договір підряду між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ).

Наведене свідчить про те, що предметом даних договорів є власне робота (трудова функція) в діяльності підприємця (позивача), а тому такі відносини регулюються законодавством про працю, та повинні бути належним чином оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Крім того, пунктом 6.1 наданих договорів передбачено, що Підрядник зобов`язаний суворо дотримувати усіх вказівок Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) щодо виконання роботи, негайно інформувати Замовника у випадку, якщо дотримання вказівок Замовника загрожує придатності або міцності виконуваної роботи.

Вказаний пункт свідчить про наявність факту підпорядкованості даних осіб ФОП ОСОБА_1 під час виконання ними роботи, що також є характерною ознакою трудових відносин.

Відповідно до п. 6.2.2 договорів Замовник зобов`язаний сприяти Підрядникові у виконанні роботи.

Наведене свідчить про наявність взаємозв`язку між Замовником та Підрядником при виконанні роботи, притаманного тому, що виникає між роботодавцем та підлеглим працівником в межах трудових правовідносин.

Пунктом 8.1 цих же договорів передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту його остаточного виконання Сторонами, але в будь-якому випадку до 20.12.2019. Тобто, навіть у випадку остаточного виконання договору, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до вказаних договорів зобов`язані в будь-якому випадку виконувати роботу до зазначеної дати, оскільки правовідносини продовжують тривати.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вид діяльності ФОП ОСОБА_1 за Кодом КВЕД 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів зазначений, як основний.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залучалися ФОП ОСОБА_1 до роботи, яка збігається із основним видом його економічної діяльності.

При цьому, відповідно до умов наданих позивачем договорів підрядники виконували роботи, що передбачають виконання функцій, властивих саме найманим працівникам, які згідно Класифікатора мають професію "авторемонтник" (код професії 7239, за Класифікатором професій ДК 003:2010).

Також договори підряду передбачають виконання робіт зі своїх матеріалів і за допомогою власного обладнання. Однак, у даному випадку колегія суддів звертає увагу на специфіку передбачених договорами робіт. Виконання таких робіт потребує спеціальних знань для обрання способів використання матеріалів та інструментів, визначення стадій робочого процесу, характеристик та призначення кінцевої продукції та вимагають професійної підготовки. Крім того, процес монтажу, демонтажу, ремонту обладнання автомобіля потребує спеціального обладнання, доступу до електромереж та дотримання вимог техніки безпеки. Приміщення де виконуються роботи подібного характеру повинні бути облаштовані відповідно до вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Відповідно до Переліку робіт з підвищеною небезпекою затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України 26.01.2005 №15 до таких робіт належать: обслуговування і ремонт елементів підвіски автомобілів, ремонт паливної апаратури двигунів внутрішнього згорання.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що згідно з умовами договорів підряду, укладених між ФОП ОСОБА_1 та працівниками, останні були позбавлені можливості самостійно організовувати виконання роботи та забезпечувати отримання замовником певного результату. Тобто, між сторонами фактично існували трудові відносини, які не були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку.

Вказана правова позиція узгоджуються з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17.

Щодо працівника ОСОБА_4 , то в ході інспекційного відвідування позивачем надано пояснення, що вказаний працівник перебуває на практиці. Позивачем було надано направлення на практику та угоду на проведення практики студентів вищих навчальних закладів від 02.09.2019 між ВСП Львівський автомобільно - дорожній коледж Національного університету "Львівська політехніка" та ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_4 проходить практику у ФОП ОСОБА_1 у період з 02.09.2019 по 01.11.2019.

Разом з тим, ОСОБА_4 був присутній на робочому місці під час проведення інспекційного відвідування 07.11.2019, а тому у даному випадку мав місце допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, затвердженого наказом або розпорядженням та без повідомлення ДПС про новоприйнятих працівників.

Щодо договору підряду від 06.11.2019, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 , то колегія суддів враховує, що такий не надавався в ході інспекційного відвідування, хоча договори підряду з працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано в ході проведення заходу державного контролю.

Так, засобами відеотехніки зафіксовано пояснення позивача, згідно з якими «угоди» укладено між ним та ОСОБА_2 й ОСОБА_3 .. Також позивач повідомив, що діяльність на «сервісі» здійснює він та двоє працівників по угоді (відеозапис IMG 153). Однак в подальшому підприємець повідомив, що є ще працівник ОСОБА_4 , який проходить практику (відеозапис LKEI 1973).

Тобто, в поясненнях, наданих інспекторам праці в ході інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_1 не зазначав про наявність договору підряду, укладеного між ним та ОСОБА_4 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що даний договір підряду містить ознаки трудового договору, аналогічні тим, що наявні в договорах між ФОП ОСОБА_1 та працівниками ОСОБА_2 й ОСОБА_3 .

Крім того, 15.11.2019 уповноваженими особами відповідача було повторно здійснено вихід за адресою здійснення позивачем господарської діяльності та зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації (відеозапис IMG 6197) за виконанням трудової функції (ремонт мотору транспортного засобу) працівника в червоному одязі, який назвався ОСОБА_5 та який повідомив, що працює у ФОП ОСОБА_1 .

В ході проведення інспекційного відвідування позивачем не надано будь-яких документів, які б підтверджували, що вищевказаний працівник перебуває з ним у трудових відносинах. Не надано таких документів і вході судового розгляду справи.

Висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не встановлено особи вказаного працівника не можуть бути підставою для виключення факту існування трудових відносин, оскільки, як вбачається з матеріалів відеофіксації, а також акта інспекційного відвідування №ЛВ4395/1553/АВ від 18.11.2019 даний працівник зафіксований за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , назвався ОСОБА_5 та повідомив, що працює у позивача.

Згідно з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №817/2033/16, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом під час проведення перевірки порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю, обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо вчинення ним дій та рішень, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтувати ними власну позицію щодо наявності певних порушень.

Щодо покликань позивача на порушення відповідачем процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, то колегія суддів зазначає наступне.

У справі встановлено, що за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , на підставі наданих документів, інспектором праці зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ №413, згідно з якими працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Відповідно до п. 20 Порядку №823 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Пунктом 21 Порядку № 823 передбачено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно з абз. 1 п. 26 Порядку №823 у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженою ним особою від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.

Так, у зв`язку з неможливістю особистого вручення акт №ЛВ4395/1553/АВ та припис №ЛВ4395/1553/АВ/П згідно з абз. 1 п. 26 Порядку №823 були складені у трьох примірниках 18.11.2019.

Відповідно до абз. 2 п. 26 Порядку №823 два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

На виконання абз. 2 п. 26 Порядку №823 головним державним інспектором Макаром В.А. 19.11.2019 два примірники акта №ЛВ4395/1553/АВ та два примірники припису №ЛВ4395/1553/АВ/П, листом з описом документів у ньому, було надіслано ФОП ОСОБА_1 (поштове відправлення №288).

Згідно з абз. 3 п. 26 Порядку №823 об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

Згідно з даними відстеження поштових відправлень, розміщених на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором №288 станом на 10:47 25.11.2019, поштове відправлення було вручено особисто позивачу. Однак ФОП ОСОБА_1 не повернув інспектору праці підписані примірники акта та припису у строк зазначений в абз. 3 п. 26 Порядку №823.

Відповідно до абз. 4 п. 26 Порядку №823 у разі ненадходження протягом семи робочих днів з дня, що настає за днем відправлення об`єкту відвідування, підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, як підписаний примірник акта та припису станом на 28.11.2019 не було повернуто, інспектором праці Макаром В.А. згідно з абз. 4 п. 26 Порядку №823 було складено акт про відмову від підпису №ЛВ4395/1553/АВ/ВП від 28.11.2019.

При цьому, зауваження ФОП ОСОБА_1 до акта інспекційного відвідування №ЛВ4395/1553/АВ від 18.11.2019 надійшли до Головного управління Держпраці у Львівській області 28.11.2019. Дані зауваження було розглянуто. Відповідь на вказані зауваження головний державний інспектор Макар В.А. надіслав на адресу ФОП ОСОБА_1 разом із супровідним листом №12577/4/04.3-09 від 02.12.2019.

Відповідно до п. 30 Порядку №823 припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені відповідно у 10-денний та одноденний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. У разі незгоди з рішенням керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці таке рішення може бути оскаржене до Голови або заступника Голови Держпраці. Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги інспектора праці. Скарга розглядається у 30-денний строк з дня, що настає за днем її надходження, якщо інше не встановлено законом.

На адресу відповідача 28.11.2020 надійшла скарга на припис №ЛВ4395/1553/АВ/П від 18.11.2019. За результатами розгляду скарги на припис прийнято рішення від 24.12.2019 №13642/1/07-09, яким відмовлено у задоволенні скарги позивача з відповідним обґрунтуванням підстав відмови.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області у повній мірі забезпечено дотримання встановленої процедури проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог Порядку №823.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності за порушення вимог законодавства про працю шляхом винесення постанови №ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14.01.2020, тому вказана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Отже, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 380/1340/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року