Справа № 640/14901/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Київ № 640/14901/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Соанк»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соанк» (позивач/ ТОВ «Соанк») звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд:

«визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.07.2019 №, акт перевірки від 18.06.2019 №10/26-15-40-01/40617670».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки реалізації пального і переходу права власності на пальне не було, позивач не повинен реєструватись як платник акцизного податку.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав правомірності спірного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Соанк» (код 40617670) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських відносин при придбанні та реалізації підакцизних товарів (пального) за період з 01.03.2017 по 31.03.2017, результати якої оформлені актом від 18.06.2019 №10/26-15-040-01/40617670 (акт перевірки).

Згідно висновків акта перевірки, перевіркою ТОВ "СОАНК" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами-контрагентами при придбанні та реалізації підакцизних товарів (нафтопродуктів), виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із підприємствами-контрагентами за період з 01.03.2017 по 31.03.2017 встановлено порушення п.п. 212.1.15 п. 212.1та п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового Кодексу України.

На підставі акта від 18.06.2019 №10/26-15-040-01/40617670, Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.07.2019 №, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54, п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 688746 грн.

Вважаючи вказаний акт перевірки та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

1. Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акта перевірки від 18.06.2019 №10/26-15-40-01/40617670.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За правилами пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

У відповідності до пункту 86.2. статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 2 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745), , згідно з яким - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як передбачено частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд зазначає, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючою органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, акт перевірки не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а є виключно службовим документом, який лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, оскільки наслідком винесення податковим органом зазначеного акту є прийняття податкового повідомлення-рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, акт перевірки не породжує для позивача правових наслідків, не є підставою для виникнення у нього будь-яких прав та обов`язків, відтак, ніяким чином не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача. Права та обов`язки для суб`єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування акта перевірки від 18.06.2019 №10/26-15-40-01/40617670 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Наведене у сукупності вказує на відсутність правових та фактичних підстав для звільнення, що є самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність оскаржуваного наказу.

2. Щодо позовних вимог в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 25.07.2019 №.

Відповідно до пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу - це будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання (абз. 2 пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Тому, суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції, визначені пп. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, до початку здійснення реалізації пального. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Отже, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абз. 2 пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації.

Позивачем не заперечується факт того, що ТОВ «Соанк» в період з 01.03.2017 по 31.03.2017 не було зареєстроване платником акцизного податку.

На письмовий запит контролюючого органу від 24.04.2019 №78291/10/26-15-40-01-23 стосовно господарських відносин при придбанні та реалізації підакцизних товарів (пального) за період з 01.03.2017 по 31.03.2017 листом від 08.05.2019 позивачем надані копії договорів постачання товарів і договору купівлі-продажу.

Згідно договору постачання пального та його видачі за бланками-дозволами внутрішнього обігу від 27.01.2017 №113/16, укладеного з ТОВ «Траверс груп» (постачальник), останній зобов`язується передати певну кількість пального у власність ТОВ «Соанк» (замовник), а ТОВ «Соанк» прийняти пальне та оплатити за нього певну грошову суму.

Передача пального здійснюється на умовах EXW-A3C постачальника.

Право власності на пальне переходить до замовника в момент передачі Бланків постачальником.

Передача бланків та перехід права власності на відповідну кількість пального посвідчуються видатковими документами (видатковими накладними, актами приймання-передачі та ін.).

З моменту переходу до замовника права власності на пальне та до моменту його фактичного отримання на АЗС пальне перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні постачальника.

Відповідно наданого до перевірки Договору постачання пального та його видачі за бланками-дозволами внутрішнього обігу від 02.01.2017 № ДТ-000000005, укладеного з ТОВ «Торговий дім ассіст» (код 4142X145) (постачальник), останній зобов`язується передати пальне за бланками-дозволами внутрішнього обігу у власність ТОВ «СОАНК» (покупець), а ТОВ «СОАНК» зобов`язується прийняти пальне і повністю оплатити його вартість (ціну).

Зберігання та видача (передача) пального зі зберігання здійснюється на Автозаправних станціях.

Передача пального здійснюється по факту пред`явлення покупцем або уповноваженим користувачем Бланку.

Бланки є власністю продавця та передаються покупцю в тимчасове користування відповідно Договору.

Право власності на пальне переходить до покупця в момент передачі Бланків продавцем. Передача бланків та перехід права власності на відповідну кількість пального посвідчується видатковими документами (видатковими накладними, актами приймання-передачі та ін.).

Також, до матеріалів справи позивачем наданий договір №17/02/17 купівлі-продажу талонів на пальне від 17.02.2017, укладеного між ТОВ «ІК «Атомінжиніринг» (продавець) та ТОВ «Соанк» (покупець), згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця талони на паливо, що надають право на одержання пального в асортименті та кількості згідно з рахунком-замовленням, а покупець зобов`язується прийняти товар від покупця та оплатити його вартість на умовах договору. Право власності переходить від продавця до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної.

Як зазначає контролюючий орган, у зв`язку з ненаданням первинних документів бухгалтерського та податкового обліку в ході перевірки, використано дані інформаційних систем ДФС України. Договір, укладений ТОВ «Соанк» з ТОВ «ІК «Атомінжиніринг» до перевірки не надано.

Згідно бази даних ЄРПН, встановлено, що за період з 01.03.2017 по 31.03.2017 ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "АТОМІНЖИНІРИНГ" було складено та зареєстровано на адресу ТОВ "СОАНК" податкову накладну №1 від 23.03.2017 року на загальну суму 648 458,87 у т.ч. ПДВ 108 076,48 грн.. з номенклатурою - Бензин А-95 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 15 028 літрів. Дизпаливо (код УКТ ЗЕД ) у кількості 11 116,13 літрів. Бензин Energy (код УКТ ЗЕД ) у кількості 6 100 літрів.

Інформації щодо оприбуткування та проведення зазначених операцій у бухгалтерському обліку товариства до перевірки не надано.

Директором позивача у відповідь на запит податкового органу зазначив, то 20 березня 2017 року ТОВ «СОАНК» було здійснено продаж своїм контрагентам талонів на пальне (бланки-дозволи внутрішнього обігу). А оскільки реалізація юридичними особами талонів і смарт-карток на пальне для комерційного використання - не є реалізацією підакцизних товарів у контексті ст. 14.1.212 Податкового кодексу України, відповідно листа «Щодо оподаткування акцизним податком операцій з реалізації пального та смарт-карті на отримання пального» від 12.03.2016 року № 531 1/6/99-95-42-01-16-01.

Повідомлено, що оскільки операції з фізичного отримання, відпуску та транспортування пального ТОВ «СОАНК» не здійснюються, у платника податку не виникло обов`язку реєструватися платником акцизного податку з реалізації підакцизних товарів та реалізації пального, а також обов`язок подання декларації акцизного податку та надавати інформацію з даного податку.

До перевірки надано Договір купівлі-продажу бланків-дозволів від 20.03.2017, укладений між

ТОВ «СОАНК» (продавець) та ТОВ «ТЕК ПРОМ» (покупець), відповідно до умов якого право власності на бланки-дозволи переходить з моменту підписання видаткової накладної.

Відповідно зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ "СОАНК" виписало в адресу ТОВ «Тек Пром» податкову накладну від 23.03.2017 року на загальну суму 688 745.89 грн., у т.ч. ПДВ 114 790.98 грн., з номенклатурою - Бензин А-95 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 15 028 літрів. Дизпаливо (код ЗЕД ) у кількості 11116.13 літрів. Бензин А-92 Energy (код У КТ ЗЕД ) у кількості 6 100 літрів.

Зазначаючи щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення позивач зазначає, що товар фактично не був поставлений, угоду не завершено.

Аналізуючи такі твердження, суд дійшов наступних висновків.

Метою здійснення реєстрації платником акцизного податку є контроль за обігом підакцизного товару - пального, та виявлення об`єкта оподаткування акцизним податком, а тому законодавець визначив, що обов`язковій реєстрації підлягають особи (платники податку) лише за однієї умови - такі особи планують здійснювати операції з реалізації пального, інші ж умови (обставини), зокрема такі як фактичне отримання пального і його фізичний відпуск кінцевим споживачам, тобто рух пального через суб`єкта господарювання, наявність АЗС тощо, не є умовами такої реєстрації, такі обставини мають значення для оподаткування акцизним податком.

Крім того, необхідно зазначити, що з метою посилення контролю за обігом підакцизного товару з 1 березня 2016 року набрали чинності і зміни до Податкового кодексу України внесені Законом України від 24.12.2015 року № 909-VII у частині запровадження акцизних накладних при реалізації пального, єдиного реєстру акцизних накладних та системи електронного адміністрування реалізації пального (ст.ст. 231, 232 Податкового кодексу України).

Так, зокрема п. 213.1 доповнено пп. 213.1.12 яким визначено, що об`єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Таким чином, облік отриманого та витраченого (реалізованого) пального має вестись з метою виявлення об`єкта оподаткування акцизним податком, а саме: обсягів перевищення витраченого (реалізованого) пального над отриманим. При цьому якщо обсяги реалізованого (витраченого) пального не перевищують обсяги отриманого пального від інших платників акцизного податку, за які сплачено акцизний податок, то у платника податків не виникатиме і об`єкта оподаткування відповідно до пп. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 Кодексу.

Проте такий облік можливий лише за умови реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку.

Пунктом 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що, оскільки позивачем здійснено продаж (реалізацію) палива з використанням талонів (карток/талонів на пальне), він мав у відповідності до вимог пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, зареєструватись як платник акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13.03.2018 №815/2461/17, від 09.04.2019 №819/567/18.

При цьому, позивач фактично здійснив операції з реалізації пального (договір купівлі - продажу, що передбачає перехід права власності) без реєстрації платником акцизного податку, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафу передбаченого п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України.

У зв`язку з вищенаведеним, вбачається, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано застосовано штрафну санкцію відносно позивача, відповідно, правомірним є оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.07.2019 №.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, на думку суду, відповідачем надані беззаперечні докази на підтвердження правомірності прийнятих рішень, які є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірних рішень, тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Соанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Соанк» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян