Справа № 178/1349/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року Справа № 178/1349/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
17.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Криничанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
- визнати протиправними діями, які порушили права та законні інтереси ОСОБА_1 щодо видачі сертифікату на земельну частку (пай) та дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області - Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області;
- визнати протиправними дії, які порушили права та законні інтереси щодо видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Семенівської сільської ради, Криничанського району Дніпропетровської області та залишення заяви позивача без розгляду;
- зобов`язати Семенівську сільську раду Криничанського району Дніпропетровської області вчинити певні дії, а саме видати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка належить Семенівській сільській раді та знаходиться в межах Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі Рішення про передачу земельних ділянок в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 17.11.2000 року № 2-ХХ/ХХІІІ.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Семенівська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області на ХХ сесії ХХІІІ скликання ухвалила рішення № 2-ХХ/ХХІІІ від 17.11.2000 про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з картою-схемою поділу земель КСП «Зоря» у розмірі 3,77 умовних кадастрових одиниць, в тому числі ріллі 3,77 га в контурі № НОМЕР_1 .
При зверненні позивача до Семенівської сільської ради, останньою було надана відповідь від 04.07.2018 за вих. № 82, про не компетентність сільської ради у вирішенні питання з приводу передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки земельні ділянки, що перебувають у колективній власності КСП, надаються громадянам у приватну власність тільки за рішенням загальних зборів членів КСП. В подальшому відповіддю від 02.10.2018 вих. № 128 та відповіддю від 31.05.2019 за вих. № 81 відповідач-1 повідомив, що сільська рада не є розпорядником земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як землі такого призначення згідно з грошової оцінки знаходяться за межами населеного пункту села, а також на графічних матеріалах наданих ОСОБА_1 , вказана ділянка за призначенням є громадським пасовищем. У зв`язку з вищезазначеним позивачу було відмовлено в проханні.
18.06.2019 позивачем подано заяву до Криничанської районної державної адміністрації з проханням видати сертифікат на земельну частку (пай) та розглянути питання щодо видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно рішення № 2-ХХ/ХХІІІ від 17.11.2000. У відповіді відповідача-2 від 12.07.2019 за вих. № 6000-05-35-524/0/297-19 зазначено, що повноваження виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належать сільським, селищним, міським радам та не відноситься до повноважень районних державних адміністрацій.
З огляду на викладене позивач вважає, що Семенівська сільська рада та Криничанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області діяли протиправно щодо відмови у надані Сертифікату та видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
20.01.2020 від представника Семенівської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що для забезпечення реалізації права на земельну частку (пай) власник земельної частки зобов`язаний підтвердити наявність такого права. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку є сертифікат на право на земельну частку (пай), що видається районною (міською) державною адміністрацією кожному члену підприємства, кооперативу, товариства із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.
Проте при зверненні до сільської ради позивач не надав а ні до сільської ради а ні до поданої позовної заяви сертифікат на земельну частку (пай) та список, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
11.02.2020 до суду надійшли заперечення позивача, та в подальшому 23.06.2020 надійшла відповідь на відзив Семенівської сільської ради, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 пропрацювавши в с/п «Проминь», яке було реорганізовано в КСП «Зоря» помилково через навчання не був включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, як наслідок не отримав сертифікат на земельну частку (пай). Позивач вказує, що звернувшись до відповідача-2 із заявою про видачу сертифіката на земельну частку (пай), йому у видачі такого сертифікату було незаконно відмовлено з посиланням на те, що він, на момент розпаювання, не був членом КСП «Зоря». Одночасно ОСОБА_1 зазначив, що рішення № 2-ХХ/ХХІІІ 17.11.2000 про передачу земельних ділянок не скасовано, та не втратило чинності.
01.06.2020 від Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 01.06.2020 надійшов лист з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Одночасно відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення Семенівської сільської ради № 2-ХХ/ХХІІІ від 17.11.2000 «Про передачу земельних ділянок в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» наразі є таким, що втратило чинність ні підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008.
23.06.2020 постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області у задоволенні адміністративного позову у справі 178/1349/19 відмовлено.
07.09.2020 постановою Третього апеляційного адміністративного суду постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 178/1349/19 скасовано. Направлено справу для розгляду за встановленою законом підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 адміністративна справа № 178/1349/19 розподілена головуючому судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 відкрито провадження у справі № 178/1349/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Згідно частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
11.03.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Інші учасники справи в судове засідання 11.03.2021 не з`явились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини такої неявки суду не відомі.
На підставі вищевикладеного суд розглядає справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Семенівська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області на ХХ сесії ХХІІІ скликання ухвалила рішення № 2-ХХ/ХХІІІ від 17.11.2000 про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з картою-схемою поділу земель КСП «Зоря» у розмірі 3,77 умовних кадастрових одиниць, в тому числі ріллі 3,77 га в контурі № НОМЕР_1 .
Зазначене рішення ухвалене на підставі заяви ОСОБА_1 про передачу земельної частки/паю/ у приватну власність та на підставі Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям».
З метою подальшої реалізації своїх прав щодо отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивач звернувся до Семенівської сільської ради з заявою щодо видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки.
У відповіді Семенівської сільської ради від 04.07.2018 за вих. № 82, зазначено про те, що сільська рада не компетентна у вирішенні питання з приводу передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки земельні ділянки, що перебувають у колективній власності КСП, надаються громадянам у приватну власність тільки за рішенням загальних зборів членів КСП.
Надалі відповіддю від 02.10.2018 вих. № 128 та відповіддю від 31.05.2019 за вих. № 81 відповідач-1 повідомив, що сільська рада не є розпорядниками земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як землі такого призначення згідно з грошової оцінки знаходяться за межами населеного пункту села, а також на графічних матеріалах наданих ОСОБА_1 , вказана ділянка за призначенням є громадським пасовищем. У зв`язку з вищезазначеним позивачу було відмовлено в проханні.
18.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Криничанської районної державної адміністрації із заявою про видачу сертифіката на земельну частку (пай), та з проханням розглянути питання щодо видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка передана позивачу у приватну власність згідно рішення Семенівської сільської ради № 2-ХХ/ХХІІІ від 17.11.2000
У відповіді Криничанської районної державної адміністрації зазначено, що повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належать сільським, селищним, міським радам. Питання з приводу видачі сертифіката на земельну частку (пай) у відповіді не вирішено.
Вважаючи дії відповідачів такими що порушують права позивача, останній звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулює Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-ІV від 05.06.2003.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, ще посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
За змістом пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Із положень статей 125, 126 Кодексу вбачається, що право власності на земельну ділянку особи виникає після одержання та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.
Отже, громадяни - власники земельних часток (паїв) не можуть вважатися власниками земельних ділянок без дотримання відповідного порядку.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок.
З системного аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) який в свою чергу видається районною (міською) державною адміністрацією. В подальшому, власники таких сертифікатів, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Отже, до компетенції районної державної адміністрації відноситься питання видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) в межах населеного пункту є виключною компетенцією сільської, селищної, міської ради, та здійснюється зокрема при пред`явленні відповідного Сертифікату.
Статтею 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцеві державні адміністрації забезпечують додержання прав і свобод громадян.
Громадяни звертаються до місцевих державних адміністрацій у вирішенні питань, що належать до сфери повноважень місцевих державних адміністрацій.
Реалізуючи своє суб`єктивне право позивач звернувся до Криничанської районної державної адміністрації, проте питання позивача яке входить до повноважень відповідача-2, щодо видачі сертифікату на земельну частку (пай) не розглянуто.
Суд звертає увагу, що позивач у викладених позовних вимогах просить визнати протиправними діями Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, які порушили його права та законні інтереси щодо видачі сертифікату на земельну частку (пай) та дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Отже, в своїх позовних вимогах ОСОБА_3 просить визнати протиправними дії які порушили його права саме з приводу видачі Сертифікату, тобто активні дії, проте судом встановлено що позивачу не було видано відповідного сертифікату, та таке питання відповідачем-2 не розглядалось, отже в даному випадку є пасивна поведінка що полягає у бездіяльності відповідача.
Суд зазначає, що Криничанська районна державна адміністрація Дніпропетровській області рішення з приводу частини звернення ОСОБА_1 не прийняла, а отже допустила бездіяльність.
Отже відповідач не виконав покладених на нього обов`язків щодо належного розгляду заяви позивача та надав відповідь без винесення рішення за результатами розгляду заяви, як це передбачено законом.
Відповідно до ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд вважає, що для ефективного захисту прав позивачів необхідно визнати протиправною бездіяльність Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду частини вимог заяви від 18.06.2019 та зобов`язати відповідача-2 розглянути заяву позивача з приводу видачі останньому сертифікат на земельну частку (пай) та прийняти мотивоване рішення по суті заявлених вимог.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії, які порушили права та законні інтереси щодо видачі дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Семенівської сільської ради, Криничанського району Дніпропетровської області та залишення заяви позивача без розгляду, суд зазначає.
Згідно п.4 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовних вимог зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а вразі подання позову до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.
Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
Проте враховуючи, що відповідачами по справі є 2 юридичні особи, неможливо встановити кому саме з відповідачів направлена така позовна вимога, а тому суд, з огляду на невизначеність ідентифікації відповідача відмовляє у її задоволенні.
З приводу позовної вимоги зобов`язати Семенівську сільську раду вчинити певні дії суд зазначає.
Завданням адміністративного судочинства є вирішення публічно-правового спору між сторонами.
Отже, захист прав та інтересів особи - це наслідок вирішення спору, а не завдання суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вимога відповідач зобов`язати Семенівську сільську раду Криничанського району Дніпропетровської області вчинити певні дії не може існувати окремо, без вирішення питання щодо протиправності дії або бездіяльності відповідача, визнання рішення (індивідуального акту) протиправним.
Вищевикладене також кореспондується з положеннями ст. 245 КАС України, де зазначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За правилами ч.ч.3-4 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Питання зобов`язання діяти суб`єкта владних повноважень у певний спосіб є наслідком визнання дій (бездіяльності) останнього протиправними.
Наслідок не може передувати причині, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог зобов`язати відповідача -1 вчинити певні дії.
Серед іншого, суд звертає увагу, що позивач просить суд визнати протиправними дії районної державної адміністрації, тобто орган державної влади, а в подальшому просить зобов`язати вчинити певні дії вже Семенівську сільську раду орган місцевого самоврядування, що порушує принцип послідовності та узгодженості позовних вимог.
Питання зобов`язання органа місцевого самоврядування вчинити певні дії може бути спірним лише після отримання позивачем Сертифікату, адже є подальшим етапом реалізації суб`єктивних прав позивача з приводу отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Окрім того, можливе прийняття відповідачем рішення, яким будуть порушені права позивача, не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому. Оскільки зобов`язання сільської ради вчинити певні дії є вимогою яка заявлена передчасно та спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи судом не були порушені, підстави для її задоволення відсутні.
У постанові пленуму Вищого адміністративний суд України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За вказаних обставин, виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач-2 не розглянув частину вимог позивача з приводу видачі сертифіката на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
На підставі викладеного, суд вважає співмірним стягнути 1/2 частину судових витрат понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору з Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що складає 384,20 грн.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду по суті звернення ОСОБА_1 від 18.06.2019 про видачу сертифікату на земельну частку (пай).
Зобов`язати Криничанську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.06.2019, враховуючи висновки суду зазначені в рішенні суду, та прийняти мотивоване рішення по суті заявлених вимог.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко