Справа № 640/25065/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Федотова І.В.,

при секретарі Дмитренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року позовну заяву задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу від 19.05.2020 року №4087 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Альянс-Логістик» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року, за результатами чого складено акт від 17.06.2020 року №572/26-15-05-04-01-42933160, у висновках якого зазначено, що за порушення п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «Альянс-Логістик» відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування за березень 2020 року у розмірі 5 000 000,00 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.07.2020 року №, яким ТОВ «Альянс-Логістик» повідомлено про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період березень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 5 000 000,00 грн.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає бюджетному відшкодуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У силу пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України визначає, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу.

Так, ст. 200 Податкового кодексу України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України).

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України).

Відтак, сума від`ємного значення ПДВ набуває статусу заявленої до бюджетного відшкодування суми у разі подання платником податків контролюючому органу заяви про таке бюджетне відшкодування.

При цьому, у розумінні пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Отже, сума бюджетного відшкодування ПДВ, яку платник податків бажає відшкодувати з бюджету за відповідною заявою, формується на підставі суми від`ємного значення ПДВ, правомірність визначення якої таким платником податку підтверджується контролюючим органом шляхом проведення перевірки.

У той же час, згідно з п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

При цьому, приписами п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України операціями.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №808/2911/17 та від 24.05.2019 року у справі №822/2427/16.

Як вбачається зі змісту наказу Головного управління ДПС у м. Києві №4087 від 19.05.2020 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Альянс-Логістик» (код 42933160)», в якості підстави для проведення спірної перевірки ТОВ «Альянс-Логістик» вказано пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв`язку з поданням товариством декларації з податку на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року.

Разом з тим, бюджетне відшкодування, заявлене до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, сформовано за операціями з придбання товарів у ПрАТ «Харківська бісквітна фабрика», ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» та ТОВ «АВК Конфекшінері» за березень 2020 року.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, у Головного управління ДПС у м. Києві були відсутні законодавчо мотивовані підстави для проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Альянс-Логістик» у зв`язку з поданням товариством декларації з податку на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року, оскільки, як було зазначено вище, заявлена сума бюджетного відшкодування зроблена не за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України операціями.

Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок, сформований судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та викладений у постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18, згідно з яким, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, виходячи з відсутності законодавчо мотивованої підстави для призначення та проведення Головним управлінням ДПС у м. Києві документальної позапланової перевірки ТОВ «Альянс-Логістик» у зв`язку з поданням товариством декларації з податку на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року, згідно з наказом №4087 від 19.05.2020 року, суд першої інстанції вірно вказав про це як про достатню правову підставу для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 13.07.2020 №.

У той же час, щодо суті виявленого порушення колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У силу п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що у ході проведення перевірки, згідно з наданими відомостями по рахунку « 281» станом на 31.03.2020 року, обліковується залишок товару на складі в кількості 22 550 726,668 одиниць на суму 324 705 405,22 грн., з них продукція, яка придбана у ПрАТ «Харківська Бісквітна Фабрика» (код 377265), TOB «АВК Конфекшінері» (код 39461796), ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» (код 30965655) в кількості 11 391 241,351 одиниць на суму 147 550 692,95 грн. Разом з тим, TOB «Альянс-Логістик» у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за березень 2020 відображено операції по ПрАТ «Харківська Бісквітна Фабрика» (код 377265) на суму ПДВ 1 000 000,0 грн., по TOB «АВК Конфекшінері» (код 39461796) на суму ПДВ 1 000 000,0 грн., ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» (код 30965655) на суму ПДВ 3 000 000,0 грн. Також у ході проведення перевірки здійснено інвентаризацію на складах за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б та м. Київ, вул. Краснова, 27. У ході інвентаризації неможливо було дослідити залишок товару на складі по періоду надходження, оскільки складський облік на підприємстві ведеться за видами товару та за кількістю, а не по періодах надходження на склад, що унеможливлює підтвердження залишків товару, який було придбано у березні 2020 року. Крім того, при інвентаризації встановлено, що придбаний у ПрАТ «Харківська Бісквітна Фабрика» (код 377265) та TOB «АВК Конфекшінері» (код 39461796) товар частково знаходиться за адресами: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 111; Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 27; Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Промислова, 20; Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, буд. 2. Перевіркою встановлено, що TOB «Альянс Логістик» зберігає придбаний товар у постачальників на різних складах за різними адресами як у місті Києві, так і в інших містах на території України.

Однак, згідно з наданими під час перевірки регістрами бухгалтерського обліку, TOB «Альянс Логістик» не веде облік в розрізі складів зберігання, оприбуткування та реалізації товарів. Весь рух товару, зберігання, придбання та реалізація обліковується на рахунку « 281» без аналітики по місцям зберігання (складського обліку). Протягом березня 2020 року TOB «Альянс-Логістик» по рахунку « 281» відображено вибуття товарів зі складу у кількості 7 181 377,513 одиниць на загальну суму 109 153 209,3 грн. Оскільки податковий облік безпосередньо формується та ведеться з даних бухгалтерського обліку, неможливо підтвердити залишок товару, придбаного у березні 2020 року, який бере участь у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2020 року у розмірі 5 000 000,00 грн. по постачальникам ПрАТ «Харківська Бісквітна Фабрика» (код 377265), TOB «АВК Конфекшінері» (код 39461796), ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» (код 30965655). На підставі викладеного, контролюючим органом зроблено висновок про те, що на порушення п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України TOB «Альянс-Логістик» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2020 року на 5 000 000,00 грн., у результаті чого TOB «Альянс-Логістик» відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування у розмірі 5 000 000,00 грн. за березень 2020 року.

Разом з тим, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, між TOB «Альянс-Логістик» та його контрагентами - ПрАТ «Харківська бісквітна фабрика», ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» та ТОВ «АВК Конфекшінері» - укладено наступні договори: договір купівлі-продажу від 01.01.2020 року №45/20 між ПрАТ «Харківська бісквітна фабрика» (продавець) та ТОВ Альянс-Логістик» (покупець), відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця кондитерські вироби виробництва ПрАТ «Харківська бісквітна фабрика» та ПрАТ «Кондитерська фабрика «Харків`яночка», а покупець приймає і оплачує Продукцію у встановлені терміни; договір дистрибуції від 10.01.2020 року №001/20 між ПрАТ «Абінбев Ефес Україна» (компанія) та ТОВ Альянс-Логістик» (дистриб`ютор), умовами якого передбачено, що компанія зобов`язується передавати дистриб`ютору у власність та/або зберігання товар в строки та на умовах, передбачених цим договором, а дистриб`ютор зобов`язується приймати товар, оплачувати його вартість, повертати (у випадках, передбачених цим договором - придбавати) тару в терміни та на умовах, передбачених цим договором; дистриб`юторський договір від 01.02.2020 року №9393 між ТОВ «АВК Конфекшінері» (постачальник) та ТОВ Альянс-Логістик» (дистриб`ютор), згідно з умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність дистриб`ютора кондитерські вироби (у подальшому іменовані «товар»), а дистриб`ютор зобов`язується прийняти та оплатити товар, та займатись його розповсюдженням (дистрибуцією) на території у відповідності з умовами даного договору, додатків до даного договору та додаткових угод.

На виконання умов даних договорів представником позивача було надано до суду першої інстанції копії податкових накладних, платіжних доручень, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних. При цьому, згідно з актом перевірки, контролюючим органом первинна документація, складена за результатами вказаних фінансово-господарських операцій, не перевірялась та взагалі не була взята до уваги.

У той же час, зміст порушення, вказаного відповідачем, а саме: неможливість підтвердження залишку товару, придбаного у березні 2020 року, який бере участь у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2020 року у розмірі 5 000 000,00 грн. по постачальникам ПрАТ «Харківська Бісквітна Фабрика», TOB «АВК Конфекшінері», ПрАТ «Абінбев Ефес Україна», не є законодавчо мотивованою підставою для відмови у наданні суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.07.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Федотов І.В.

Повний текст виготовлено: 18 березня 2021 року.