Справа № 640/9974/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9974/20 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековент-Прайм» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековент-Прайм» до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

05.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековент-Прайм» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 20 лютого 2020 року № 2, № 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача про порушення податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» та ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» є хибними та не підтверджені належними доказами. При цьому реальність господарських операцій з вказаними контрагентами підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову з підстав не підтвердження позивачем реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» та ТОВ «АСФУД КОМПАНІ», оскільки документи, якими опосередковані операції з ними, не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум податкового кредиту.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем визначено порушення без проведення жодної перевірки, що свідчить про формальний підхід про порушення прав платника податків, зокрема, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок. Перевірку було проведено без перевірки жодних первинних документів, в яких зафіксовано проведені господарські операції з контрагентами позивача. Висновки акта перевірки про безтоварний характер господарських операцій є необґрунтовані, оскільки господарські операції з ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» та ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» підтверджуються належним чином складеними первинними документами, які судом першої інстанції не досліджені.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ» не надало відповіді на запит ГУ ДФС у місті Києві від 12 червня 2019 року № 112766/10/26-15-14-02-01 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинам з ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» (код 41857126) за квітень 2018 року, ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508) за квітень 2018 року.

На підставі наказу від 27 січня 2020 року № 846, виданого Головним управлінням ДПС у місті Києві, уповноваженими особами, а саме:

- Морозовою Аллою Михайлівною, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління перевірок у сфері торгівлі та послуг Департаменту податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у м Києві, державним службовцем V рангу;

- Крижанівською Ольгою Миколаївною, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління перевірок у сфері торгівлі та послуг Департаменту податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у м Києві, державним службовцем VI рангу, відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ» (код 34980719) (далі ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ») з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ» (код 34980719) при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» (код 41857126), ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508) за квітень 2018 року показників декларацій з податку на додану вартість. Перевірка проводилась у період з 07 лютого 2020 року по 13 лютого 2020 року.

Виявлені порушення ґрунтуються на висновках про відсутність достовірного документального підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» і ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП».

При цьому, контролюючий орган виходив з наступного:

1) до перевірки не надано документального підтвердження по взаємовідносинах з ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508), про що податковим органом було складено акт про ненадання до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки від 13 лютого 2020 року № 125/26-15-05-02-01.

ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» перебуває на обліку в ГУ ДПС у місті Києві (Шевченківський р-н м. Києва) з 04 січня 2018 року; вид діяльності: 46.90-неспеціалізована оптова торгівля; Згідно з даними ІС «Податковий блок» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за II квартал 2018 року не подавався та відсутнє будь-яке інше декларування форм трудових взаємовідносин (взаємовідносини з фізичними особами підприємцями, взаємовідносини за цивільно-правовим договором). Відсутня штатна чисельність працівників свідчить про неможливість провадження фінансово-господарської діяльності підприємством.

ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» не було подано до органів ДПС фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2018 рік, що, на думку податкового органу свідчить про відсутність основних фондів та виробничих потужностей необхідних для провадження господарської діяльності. Остання звітність по податку на додану вартість подана за грудень 2018, не звітують з січня 2019.

Одноосібним засновником, директором та головним бухгалтером є ОСОБА_1 (за період з 31 січня 2018 року по теперішній час.

Згідно з «Реєстром облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» ІС Податковий блок» ГУ ДФС у м. Києві, ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508) внесено до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва.

Від ОУ ГУ ДФС у м. Києві отримано податкову інформацію від 16 серпня 2018 року № 2352/8/26-15- 21-03 (вх. до ГУ ДФС у м. Києві від 16 серпня 2018 року № 40956/7). Зокрема надано протокол допиту свідка гр. ОСОБА_1 від 16 серпня 2018 року, який значиться одноосібним засновником, головним бухгалтером та директором ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508) про непричетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП».

В Протоколі зазначено, що гр. ОСОБА_1 до реєстрації, ведення фінансово-господарської діяльності підприємства не мав жодного відношення. Договорів, первинних документів не складав та не підписував. Звітність до ДПІ не складав та не подавав, довіреностей, пов`язаних із представництвом інтересів підприємства у державних органах, а також інших організаціях та установах не видавав та не підписував.

Таким чином, від імені підприємства ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» (код 41849508) діяла особа, яка не мала законних повноважень на представництво, на вчинення від його імені юридично значущих дій, оскільки не була наділена такими повноваженнями засновника/директора підприємства, яка, крім того, не мала ніякого відношення до фінансово - господарської діяльності підприємства.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень» наявна ухвала Печерського районного суду від 30 жовтня 2018 року по справі № 757/50763/18-к, відповідно до якої здійснюється Шостим слідчим відділом РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000189, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України.

В Ухвалі зазначено: «...В ході досудового розслідування кримінального провадження, встановлені слідством особи, в період 2013-2018 років, розробили та втілили у життя злочинний механізм, діяльність якого направлена на створення (придбання) ряду суб`єкті підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, пособництво ухиленню від сплати податків в особливо великих розмірах підприємствами реального сектору економіки, шляхом документального оформлення безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів (робіт, послуг) без реального товарообігу від підприємств, які мають ознаки фіктивності, службові особи яких не мають жодного відношення до ведення господарської діяльності підприємствами, безпосередньо: .... ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» ()... ТОВ «ІНДГРЕЙД ГРУП» ()... ».

В той же час, ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» реалізувало на користь ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ» послуги з монтажу систем вентиляції. При цьому, ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» з моменту реєстрації в органах ДПС зазначені послуги не придбавало у інших контрагентів - постачальників. Протягом всього періоду з моменту реєстрації в органах ДПС ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» декларувало придбання наступних товарів (робіт, послуг): Одяг вживаний І, ІІ, ІІІ категорії, SECOND HAND, взуття вживане І, ІІ, ІІІ категорії, SECOND HAND, Тушка курчат бройл., Скумбрія ціла. Розмірний ряд: 400-600 гр/шт., Мойва (Mallotus villosus), Оселедець 400+ с/м Ісландія, Скумбрія с/г 400-600, с/м, ціла, Ісландія.

Таким чином, не підтверджено ланцюг придбаних послуг, які в подальшому ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» реалізувало на користь ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ».

2) ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» перебуває на обліку в ГУ ДПС у місті Києві (Дніпровський р-н м. Києва) з 10 січня 2018 року; вид діяльності: 46.90-неспеціалізована оптова торгівля; Згідно з даних ІС «Податковий блок» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за II квартал 2018 року не подавався та відсутнє будь-яке інше декларування форм трудових взаємовідносин (взаємовідносини з фізичними особами підприємцями, взаємовідносини за цивільно-правовим договором). Відсутня штатна чисельність працівників свідчить про неможливість провадження фінансово-господарської діяльності підприємством.

ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» не було подано до органів ДПС фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2018 рік, що свідчить про відсутність основних фондів та виробничих потужностей необхідних для провадження господарської діяльності. Остання звітність по податку на додану вартість подана за грудень 2018, не звітують з січня 2019.

Керуючись вищевикладеним податковий орган прийшов до висновку, що відсутність подання декларацій до органів ДПС, свідчить про не здійснення господарської діяльності.

Одноосібним засновником, директором та головним бухгалтером є ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2018 року по теперішній час.

Згідно з «Реєстру облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» ІС «Податковий блок» ГУ ДПС у місті Києві, ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» (код 41857126) внесено до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва.

Від ОУ ГУ ДФС у місті Києві отримано податкову інформацію від 16 серпня 2018 року № 2367/8/26-55-73 (вх. до ГУ ДФС у місті Києві від 21 серпня 2018 року № 40961/7). Зокрема надано протокол допиту свідка гр. ОСОБА_2 від 16 серпня 2018 року, яка значиться одноосібним засновником, головним бухгалтером та директором ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» () про непричетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» ().

В поясненнях зазначено, що гр. ОСОБА_2 до реєстрацій ведення фінансово-господарської діяльності підприємства не мала жодного відношення. Договорів, первинних документів не складала та не підписувала. Звітність до ДПІ не складала та не подавала, довіреностей, пов`язаних із представництвом інтересів підприємства у державних органах, а також інших організаціях та установах не видавала та не підписувала.

Отже від імені підприємства ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» () діяла особа, яка не мала законних повноважень на його представництво, на вчинення від його імені юридично значущих дій, оскільки не була наділена такими повноваженнями засновника/директора підприємства, яка, крім того, не мала ніякого відношення до фінансово - господарської діяльності підприємства.

Також, за даними інформаційних джерел «Єдиний державний реєстр судових рішень» наявна ухвала Печерського районного суду від 30 жовтня 2018 року по справі № 757/50763/18-к, в якій зазначено про здійснення Шостим слідчим відділом РКП СУ ФР ГУ ДФС у місті Києві досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000189, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частино 3 статті 212 КК України.

В вищевказаній ухвалі зазначено: «...В ході досудового розслідування кримінального провадження, встановлені слідством особи, в період 2013-2018 років, розробили та втілили у життя злочинний механізм, діяльність якого направлена на створення (придбання) ряду суб`єкті підприємницької діяльності (юридичних осіб), з мстою прикриття незаконної діяльності, легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, пособництво ухиленню від сплати податків в особливо великих розмірах підприємствами реального сектору економіки, шляхом документального оформлення безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів (робіт, послуг) без реального товарообігу від підприємств, які мають ознаки фіктивності, службові особи яких не мають жодного відношення до ведення господарської діяльності підприємствами, безпосередньо: .... ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» () ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» ()...».

ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» реалізувало на користь ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ» послуги з монтажу системи кондиціювання та здійснило підрядні роботи системи димовидалення. При цьому, з висновків податкового органу вбачається, що ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» з моменту реєстрації в органах ДПС зазначені послуги не придбавало у інших контрагентів - постачальників. Однак ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» протягом всього періоду з моменту реєстрації в органах ДПС декларувало придбання наступних товарів (робіт, послуг): Сало свине морожене без шкіри хребтове, М`ясо бройлера, Тушка курчат бройлерів, Оселедці атлантичні (Clupea Harengus)400+ та Салака морожена II сорт.

Отже, не було підтверджено ланцюг придбаних послуг, які в подальшому ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» реалізувало на користь ТОВ «ЕКОВЕНТ-ПРАЙМ».

На підставі акта перевірки прийняло податкові повідомлення-рішення від 20 лютого 2020 року № 2, № 2.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Приписами пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Об`єктом оподаткування, згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (абз. 1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України).

У свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, «податковий кредит» - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами 1 - 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV, «первинний документ» - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що «господарська діяльність» - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

При цьому у статті 1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року (надалі - Положення № 88).

Вимогами пункту 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення № 88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування фінансового результату, в тому числі і податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Колегія суддів звертає увагу, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, однак за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, підписані директором ТОВ «ІНДТРЕЙД ГРУП» ОСОБА_1 та ТОВ «АСФУД КОМПАНІ» ОСОБА_2 , які також значаться одноосібним засновником та головним бухгалтером, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів/робіт/послуг.

Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції правильно зауважив, що надані копії договорів на замовлення послуг, специфікацій, акти надання послуг, платіжні доручення, акти звірки взаєморозрахунків та податкові накладні не відповідають вимогам щодо оформлення.

Надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи правильність врахування позивачем у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагентів послуг, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу на те, що з наданих суду доказів на підтвердження фактичного їх придбання у спірних контрагентів неможливо зробити висновок про те, що відбувся дійсний рух активів між учасниками досліджуваних операцій, а також про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Інших переконливих доводів, ніж зазначено в апеляційній скарзі, в тому числі і в ході розгляду у суді апеляційної інстанції, на підтвердження того, що відомості у первинних документах, складенням яких були опосередковані правовідносини між позивачем та спірними контрагентами, є належними, позивачем не представлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який, встановивши безтоварність операцій між позивачем та його контрагентами, не знайшов підстав вважати правомірним формування позивачем витрат, які є базою для визначення фінансового результату та податкового кредиту.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 17.03.2021 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековент-Прайм» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековент-Прайм» до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
Л.В. Губська
О.В. Епель