Справа № 140/1238/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1238/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до загального стажу роботи періодів роботи на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 та скасувати рішення №91 від 17.08.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язати зарахувати до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 та призначити і виплачувати пенсію за віком згідно із ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту виникнення права на призначення пенсії, тобто з 11 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, маючи загальний стаж роботи 30 років 01 місяць 07 днів та досягнувши 60 річного віку, 28.04.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач листом від 20.05.2020 №0300-0315-8/13957 повідомив позивача, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу прийнято рішення №91 від 05.05.2020 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, посилаючись на те, що весь період роботи у ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 27.08.1982 по 30.11.2001, який в загальному складає 19 років 03 місяці 03 дні, зарахувати по трудовій книжці немає можливості, оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні з роботи. Період роботи на вказаному підприємстві зарахований по представлених довідках про заробітну плату за періоди 1982-1996, 1998 та за даними системи персоніфікованого обліку за 2000 рік. Відповідно, загальний стаж роботи склав 24 роки 8 місяців 16 днів при необхідному стажі не менше 27 років, оскільки до загального стажу роботи не враховано 5 років роботи на заводі продтоварів. Також було зазначено, що у випадку донесення документів про стаж в трьохмісячний термін з дня звернення за призначенням пенсії позивач має право на пенсію з моменту виникнення права на призначення пенсії.

ОСОБА_1 вказує, що на виконання вищевказаного листа ГУ ПФУ у Волинській області він у визначений 3-х місячний термін додав документи, які підтверджували роботу у колгоспі ім. Фрунзе тривалістю 5 місяців, а також звернувся до голови ліквідаційної комісії ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів», яка проставила печатку в трудовій книжці про звільнення його з роботи.

12.08.2020, тобто в 3-х місячний термін, позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за віком на основі доданих документів. Позивач посилається на те, що на його звернення лише 23.12.2020 отримав відповідь від ГУ ПФУ у Волинській області від 14.12.2020 №0300-0302-8/42450 про відмову у призначенні пенсії на підставі рішення №91 від 17.08.2020 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який складає 25 років 1 місяць 16 днів при необхідному не менше 27 років. До стажу було зараховано лише 5 місяців роботи в колгоспі на підставі доданих документів, а період роботи на заводі продтоварів по трудовій книжці не зараховано через те, що на записі про звільнення з роботи наявний відтиск печатки, зроблений несвоєчасно.

Позивач не погоджується з діями ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 на ВАТ «Володимир-Волинський завод продовольчих товарів», оскільки за правильність оформлення трудової книжки відповідає відділ кадрів підприємства, а відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, так як визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.38).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.41-43) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що при розгляді заяви позивача від 12.08.2020 період роботи у ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 27.08.1982 по 30.11.2001 до страхового стажу зараховано не по записах трудової книжки, а на підставі первинних документів, оскільки на записі про звільнення з роботи відтиск печатки підприємства зроблений несвоєчасно, про що свідчить сканкопія трудової книжки, надана до заяви, поданої позивачем від 28.04.2020. З наведених підстав просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.04.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення йому пенсії за віком (а.с.75).

Рішенням відповідача від 05.05.2020 №91 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Тривалість страхового стажу роботи, розрахована відповідачем, склала 24 роки 8 місяців 16 днів (а.с.78).

При цьому листом від 20.05.2020 №0300-0315-8/13957 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що період роботи у ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 27.08.1982 по 30.11.2001 зарахувати по трудовій книжці немає можливості, оскільки не стоїть печатка при звільненні... У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу прийнято рішення №91 від 05.05.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме наявність у 2020 році не менше 27 років страхового стажу. Даним листом орган пенсійного фонду роз`яснив позивачу, що у випадку донесення документів про стаж в трьохмісячний термін з дня звернення за призначенням пенсії він матиме право на пенсію з моменту виникнення права на її призначення (а.с.9).

12.08.2020 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення йому пенсії за віком (а.с.49).

На підставі рішення відповідача від 17.08.2020 №91 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки з урахуванням поданих документів страховий стаж роботи позивача склав 25 років 4 місяці 16 днів (а.с.80).

Відповідач листом від 14.12.2020 №0300-0302-8/42450 повідомив ОСОБА_1 про те, що період роботи у ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 27.08.1982 по 30.11.2001 не зараховано по трудовій книжці, в якій на записі про звільнення з роботи наявний відтиск печатки, зроблений несвоєчасно, про що свідчить сканкопія трудової книжки, прикріплена до заяви від 28.04.2020 (а.с.10)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2020 року мали особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 27 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивача на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» з 27.08.1982 по 30.11.2001 за даними трудової книжки, в якій на записі про звільнення з роботи наявний відтиск печатки, зроблений несвоєчасно.

При цьому період роботи на даному підприємстві відповідач зарахував по представлених довідка про заробітну плату за періоди 1982-1995, 1998 та за даними системи персоніфікованого обліку за 2000 рік, не враховувавши до загального страхового стажу наступні періоди: з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.81).

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.62-67) слідує, що 27.08.1982 (наказ №51 від 23.08.1982) останній був прийнятий на посаду оброблювача сусла та соків цеху виноматеріалів Володимир-Волинського винзаводу.

Дане підприємство було переіменоване на завод продтоварів, який в подальшому перетворений на відкрите акціонерне товариство, про що містяться записи у трудовій книжці та підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.23-26).

При цьому позивач 30.11.2001 звільнений з роботи на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» на підставі ст.36 КЗпП України за згодою сторін (наказ №16-к від 30.11.2001).

Отже, записами трудової книжки підтверджується факт роботи позивача на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» в період з 27.08.1982 по 30.11.2001.

Разом з тим, вказаний період роботи позивача не зарахований відповідачем до страхового стажу з тих підстав, що в трудовій книжці несвоєчасно проставлена печатка організації.

Однак суд зазначає, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Враховуючи вищенаведені приписи Інструкції №58 та беручи до уваги досліджені судом письмові докази, слід дійти висновку про те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 заповнені всі поля правильно, окрім порядкового номеру запису. Так, записи в трудовій книжці про роботу позивача в період з 27.08.1982 по 30.11.2001 відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач та відбиток печатки підприємства звільненні з роботи. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд враховує, що позивач вжив усіх можливих заходів для підтвердження трудового стажу на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів», звернувшись до Трудового архіву виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, який у своїх довідках вказав про відпрацьовані періоди роботи позивачем на підприємстві та отриману заробітну плату (а.с.19-20).

Окрім того, з архівної довідки Трудового архіву Володимир-Волинської міської ради від 05.06.2020 №160/24 вбачається, що надати архівний витяг з наказу №16 від 30.11.2001 про звільнення по ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» не має можливості, так як в документах з кадрових питань/особового складу/ книги наказів за 2001 рік відсутні. В книгах відомостей нарахування заробітної плати, які знаходяться на зберіганні в трудовому архіві за 2001, ОСОБА_1 значиться, але фактично відпрацьовані дні і нарахування заробітної плати відсутні (а.с.21).

Отже, як трудовою книжкою, так і архівними довідками підтверджується факт безперервної роботи позивача на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» впродовж 1982-2001 років.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на несвоєчасність проставлення печатки товариства, на якому працював позивач у спірний період, оскільки в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період, тому, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. Крім того, факт роботи позивача на ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів» у спірний період також підтверджується архівними довідками.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17, від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.04.2020, тобто в межах трьох місяців, особисто звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, та в подальшому в межах трьох місяців подав додаткові необхідні документи, що відповідачем не оспорюється.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що на момент подання заяви на призначення пенсії позивач досяг віку 60 років та у нього був наявний страховий стаж не менше 27 років, відтак у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач - ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та відмови у призначенні пенсії за віком за вказаних обставин вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 17.08.2020 №91 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити з 11.02.2020 пенсію за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 в ВАТ «Володимир-Волинський завод продтоварів».

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією 01.02.2021 (а.с.8).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.08.2020 №91 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити з 11.02.2020 пенсію за віком ОСОБА_1 згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 01.10.1982 по 31.10.1982, з 01.01.1996 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.05.2000, з 01.11.2000 по 30.11.2001 у Відкритому акціонерному товаристві «Володимир-Волинський завод продтоварів».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій