Справа № 140/1801/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1801/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Другий ВДВС у м. Луцьку) про визнання протиправними та скасування постанов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2014 Луцький міськрайонний суд Волинської області у справі № 161/13584/13-ц видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 99253,51 доларів США, що в національній валюті становить 793333,31 грн., та 1154708,59 грн. згідно кредитного договору № 014/1101/26684 від 15.05.2006.

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - Другий ВДВС Луцького МУЮ) від 27.10.2014 було відкрито виконавче провадження № 45203568 за вказаним виконавчим листом.

Постановою заступника начальника Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області від 23.05.2017, у межах вказаного виконавчого провадження, було стягнуто з позивача виконавчий збір в сумі 194918,89 грн.

Вказане виконавче провадження № 45203568 було завершено згідно з постановою державного виконавця від 28.05.2020 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

29.05.2020 постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку було відкрито виконавче провадження № 62203027 про примусове виконання постанови № 45203568 від 23.05.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 194198,89 грн. виконавчого збору, з урахуванням того, що при попередньому стягненні у ВП № 45203568 було стягнуто 11362,62 грн. виконавчого збору.

В той же час, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є від 21.01.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 64233315 за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконавчим листом № 161/13584/13-ц від 09.09.2014 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 99253,51 доларів США, що в національній валюті становить 793333,31 грн. та 1154708,59 грн. пені.

Постановою від 21.01.2020 у ВП № 64233315 приватним виконавцем було стягнуто з позивача основну винагороду в сумі 194918,89 грн.

Позивач вказує, що за таких умов, а саме коли приватним виконавцем за вказаною постановою стягується з позивача винагорода за виконання судового рішення, а попереднє виконавче провадження, яке було закрите та не було виконане це саме судове рішення, створюються умови для подвійного стягнення з боржника сум виконавчого збору та винагороди приватного виконавця за одним і тим самим виконавчим листом.

Підставою для визнання протиправною та скасування постанови від 23.05.2017 у ВП № 45203568 та постанови ВП № 62203027 від 29.05.2020 є, на думку позивача, також те, що в межах виконання виконавчого листа № 161/13584/13-ц відповідачем із загальної суми заборгованості на користь стягувача (банку) було стягнуто лише 110089,72 грн. При цьому, з позивача у межах виконавчого провадження було стягнуто 11362,62 грн. виконавчого збору, що становить 10,3% від фактично стягнутих сум. Стягнення виконавчого збору в іншій частині, у якій фактично не відбулося виконання рішення суду, є неправомірним, а тому постанову про стягнення виконавчого збору від 23.05.2017 № 45203568 необхідно скасувати як неправомірну, та, як наслідок, скасувати також постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови про стягнення виконавчого збору.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови від 23.05.2017 ВП № 45203568 про стягнення виконавчого збору та від 29.05.2020 ВП № 62203027 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а. с. 26).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 11.03.2021 № 12433 (а. с. 31-34) представник відповідача Білова В.А. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних постанов. При цьому вказує, що згідно із постановою приватного виконавця Клехо А.Є. від 21.01.2020 ВП № 64233315 із боржника ОСОБА_1 приватним виконавцем стягнуто основну винагороду, а не виконавчий збір, та матеріали виконавчого провадження АСВП № 45203568 з виконання виконавчого листа № 161/13584/13-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом 09.09.2014, не було передано від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю.

До судового засідання, призначеного на 12:00 12.03.2021, від представника позивача Багірова Р.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а. с. 37).

Представник відповідача у вказане судове засідання не прибув з невідомих для суду причин, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення повістки (а. с. 30), клопотань про розгляд справи без участі представника чи про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Відтак, виходячи із приписів частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якими передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи норми частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у завах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ Денисюк В.С. від 27.10.2014 було відкрито виконавче провадження № 45203568 з виконання виконавчого листа № 161/13584/13-ц, виданого 09.09.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 99253,51 доларів США, що в національній валюті становить 793333,31 грн. та 1154708,59 грн. згідно кредитного договору № 014/1101/26684 від 15.05.2006 (а. с. 8).

Постановою заступника начальника Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Гань А.Ф. від 23.05.2017, у межах вказаного виконавчого провадження № 45203568, було стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 194918,89 грн. (а. с. 9).

28.05.2020 головний державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку Білова В.А. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 45203568, за якою на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий лист № 161/13584/13-ц, виданий 09.09.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, повернуто стягувачу (а. с. 10).

29.05.2020 головний державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку Білова В.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 62203027 з виконання постанови № 45203568, виданої 23.05.2017 Другим ВДВС ГТУЮ у Волинській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 194198,89 грн. виконавчого збору (при попередньому стягненні стягнуто 11362,62 грн. виконавчого збору) (а. с. 12).

Судом також встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 21.01.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 64233315 з виконання виконавчого листа № 161/13584/13-ц, виданого 09.09.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 99253,51 доларів США, що в національній валюті становить 793333,31 грн. та 1154708,59 грн. пені (а. с. 14).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 21.01.2020 ВП № 64233315 стягнуто з божника ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 194918,89 грн. (а. с. 15).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В матеріалах справи відсутні докази своєчасного вручення позивачу копій оскаржуваних постанов, та оскільки копії таких постанов представник позивача одержав 08.02.2021 при ознайомленні із матеріалами виконавчих проваджень (а. с. 11, 13), а позовну заяву було подано до суду 17.02.2021 (а. с. 1), тому суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 382/389/17).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі положення Закону № 1404-VIII.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини п`ятої статі 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За правилами частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Суд також враховує, що згідно із частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 23.05.2017) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, до частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII були внесені зміни, відповідно до яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, за приписами частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 23.05.2017) розмір виконавчого збору міг бути встановлений залежно від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, тоді як чинна редакція вказаної частини другої статті 27 цього Закону розмір виконавчого збору ставить у залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно із частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18 (у даній справі спір виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), які полягають, зокрема, у тому, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. У разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні № 45203568 (з виконання виконавчого листа № 161/13584/13-ц, виданого 09.09.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 99253,51 доларів США, що в національній валюті становить 793333,31 грн. та 1154708,59 грн.) рішення суду за виконавчим листом було виконано частково, при цьому, з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 11362,62 грн., про що вказано у постанові від 29.05.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62203027 (а. с. 12) та у відзиві на позовну заяву (а. с. 33). Суд погоджується із доводами позивача про те, що стягнення виконавчого збору в іншій частині, у якій фактично не відбулося виконання рішення суду, є неправомірним.

Отже, на думку суду, у постанові від 23.05.2017 ВП № 45203568 про стягнення виконавчого збору розмір виконавчого збору (в сумі 194918,89 грн.) був визначений з порушенням вимог частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент її винесення), оскільки, як було вказано вище, розмір виконавчого збору міг бути встановлений залежно від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника. Відтак, суд дійшов висновку, що постанова від 23.05.2017 ВП № 45203568 про стягнення виконавчого збору у частині визначення розміру прийнята з порушенням вимог частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент її винесення). При цьому, вказана постанова є протиправною саме у частині визначення розміру виконавчого збору, позаяк у межах виконавчого провадження № 45203568 рішення суду було виконане частково, а тому залежно від суми, що фактично стягнута, з боржника ОСОБА_1 підлягав до стягнення виконавчий збір, який і був фактично правомірно стягнутий в сумі 11362,62 грн.

Крім того, оскільки у межах виконавчого провадження № 45203568 рішення суду за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2014 № 161/13584/13-ц не було виконано у повному обсязі, виконавчий збір було стягнуто частково в сумі 11362,62 грн., тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови від 29.05.2020 ВП № 62203027 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 23.05.2017 № 45203568 про стягнення виконавчого збору в сумі 194918,89 грн. Суд до вказаного висновку дійшов також і тому, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 21.01.2020 ВП № 64233315 стягнуто з божника ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 194918,89 грн. (тобто, у виконавчому провадженні з виконання того ж виконавчого листа, що виконувався у виконавчому провадженні № 45203568), отже за вказаних обставин створюються умови для стягнення з боржника ОСОБА_1 подвійної суми виконавчого збору.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 23.05.2017 ВП № 45203568 про стягнення виконавчого збору (у частині визначення розміру виконавчого збору) та про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2020 ВП № 62203027 підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2857,19 грн., який сплачений квитанціями від 17.02.2021 № 23105277 в сумі 1816,00 грн. (а. с. 7, 19) та від 03.03.2021 № ПН4575 в сумі 1041,20 грн. (а. с. 24-25).

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гань А.Ф. про стягнення виконавчого збору від 23 травня 2017 року ВП № 45203568 у частині визначення розміру виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білової В.А. про відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2020 року ВП № 62203027.

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-а, ідентифікаційний код 35041370) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2857 гривень 19 копійок (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень дев`ятнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 15 березня 2021 року