Справа № 200/12031/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 р. Справа№200/12031/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд.86, ) про

визнання протиправними дій в частині відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

зобов`язання провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 10 жовтня 2020 по 27 листопада 2020 у розмірі 26 061, 14 грн., які перерахувати на картковий рахунок позивача, відкритий у АТ "Ощадбанк" НОМЕР_2 , МФО 335106, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час затримки та зобов`язати відповідача провести його нарахування та виплату за період з 10.10.2020 по 27.11.2020 у розмірі 26 061,14 грн.

В обґрунтування позову вказує, що її звільнено зі служби в поліції з 09.10.2020, однак виплату одноразової грошової допомоги при звільненні проведено 13.11.2020, кошти за службу в нічний час, які є частиною грошового забезпечення виплачені 27.11.2020.

З огляду на викладене позивач вважає, що має право на отримання компенсації за увесь час затримки повного розрахунку при звільненні.

Відповідач не погодившись із позовними вимогами подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_2 згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 09.10.2020 № 431о/с звільнено з 09.10.2020 зі служби в поліції за власним бажанням.

Одноразова грошова допомога позивачці виплачена 13.11.2020, доплата за службу в нічний час 27.11.2020.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП заробітною платою є винагорода, яка виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Як зазначено в ст. 94 Закону №580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

В розумінні вимог ст. 9 Закону №2262-ХІІ та ст.102 Закону №580-VIII вказана одноразова грошова допомога особами, які мають право на пенсію за цим Законом, є складовою гарантії їхнього конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, а не складовою заробітної плати Позивача.

Правовими нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено жодних строків для виплати такої одноразової допомоги і, відповідно, не передбачено жодної відповідальності, в тому числі у вигляді виплати середнього заробітку за весь час затримки такої виплати.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 № 539 до Порядку №260 внесені зміни і п. 8 розділу VI прямо передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Така одноразова грошова допомога була виплачена в строки, передбачені Порядком №260, отже підстави для застосування наслідків, передбачених ст.117 КЗпП України відсутні.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 26 січня 2021 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі, судовий розгляд по суті на 18 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року відкладено на 22 березня 2021 року.

До судового засідання, призначеного на 22 березня 2021 року сторони не з`явились, належним чином повідомлені про час та дату судового засідання у справі, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Суд, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд справи здійснив у письмовому провадженні.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №431о/с від 09.10.2020 старшого лейтенанта поліції звільнено зі служби в поліції з 09 жовтня 2020 року.

Як вбачається з виписок по банківському рахунку позивачки та визнається відповідачем, 13.11.2020 виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 39 023,91 грн., а 27.11.2020 кошти за службу в нічний час в сумі 144,22 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вважає, що відповідач повинен виплатити їй компенсацію весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду є виплата позивачу одноразової грошової допомоги та коштів за службу в нічний час при звільненні не у день звільнення зі служби.

Щодо компенсації за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Стаття 116 Кодексу законів про працю України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно вимог статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580 в редакції, станом на дату звільнення позивача зі служби).

Частиною 2 статті 94 Закону №580 встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260)

Відповідно до п. 3 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 розділу І Порядку №260 (в редакції від 23.03.2018) визначено: Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539 затверджено Зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Наказ МВС №539), пункт 23 виключено.

Отже, станом на дату звільнення (09.10.2020) ОСОБА_2 , норма, якою встановлювалось позивачці права на отримання у день звільнення одноразової грошової допомоги при звільненні, втратила чинність з 17.07.2020.

Разом з тим, Наказом МВС №539 розділ VI Порядку №260 доповнено пунктом 8 наступного змісту: одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що зі служби в Національній поліції ОСОБА_2 звільнено з 09 жовтня 2020 року.

Одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено 13.11.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку та не заперечується позивачем.

Отже, одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено через 35 днів після звільнення ОСОБА_2 , тобто в межах строку, встановленого Порядком №260.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 «Структура заробітної плати» зазначеного Закону в редакції, яка була чинна на час звільнення позивача з військової служби, надані такі визначення.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту положень норм чинного законодавства, яке регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців вбачається, що одноразова грошова допомога при звільненні не має характеру винагороди за виконану працю та не є складовою грошового забезпечення позивача.

Відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Враховуючи викладене та те, що порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом №580, який містить відсилочну норму на Порядок №260 в частині, що стосується виплати грошового забезпечення, зокрема і одноразової грошової допомоги при звільненні, та беручи до уваги виплату позивачу вказаної грошової допомоги у терміни, визначені Порядок №260 в редакції, чинній на дату його звільнення зі служби, суд не вбачає підстав для застосування норм статті 117 Кодексу законів про працю України та приписів ст. 34 Закону України "Про оплату праці", оскільки відповідач діяв у порядку та у строки, визначені чинним на дату звільнення позивача зі служби законодавством України.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та зобов`язання провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за весь затримки в частині несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо несвоєчасної виплати коштів за службу в нічний час.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII та Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 260 від 06.04.2016, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 3 Розділу І вказаного Порядку, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Відповідач, всупереч вимог Постанови №988 та Порядку № 260, не здійснив доплату за службу в нічний час одночасно з виплатою грошового забезпечення у день звільнення позивачки.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 суд роз`яснив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 260 можна дійти висновку, що згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення поліцейського обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період. Нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні здійснюється з щомісячних основних (посадовий оклад, оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років) та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія).

Суд вважає релевантними та застосовує висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 25.11.2020 справа №160/2867/19, де вказано, що Порядком №100 врегульовані загальні засади алгоритму обчислення середньоденного заробітку та середньої заробітної плати (пункти 2, 8), тоді як Порядком № 260 встановлено особливості обчислення грошового забезпечення для поліцейських. Тобто суди повинні застосовувати відповідні алгоритми, передбачені Порядком № 100, залежно від кожного окремого випадку з обов`язковим урахуванням спеціального правового регулювання порядку виплати грошового забезпечення поліцейським, визначеного Порядком № 260.

Отже, позивачку звільнено з займаної посади з 09.10.2020, що відповідно до ч. 2 статті 77 Закону № 580-VIII є днем звільнення, тому розрахунковим періодом є серпень - вересень 2020 року.

Відповідно довідки відповідача від 16.11.2020 №1067 грошове забезпечення:

за серпень 2020 року складає 16 221,87 грн., кількість відпрацьованих днів - 31;

за вересень - 16 221,79 грн., кількість відпрацьованих днів - 30;

Розмір середньомісячного грошового забезпечення: 16 221,83 грн., середньоденного: 531,86 грн. (16 221,87 +16 221,79) : (31 + 30)

При розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні потрібно виходити із кількості календарних днів у заявленому періоді.

Оскільки позивачку звільнено з 09.10.2020 (відомості, щодо її відсутності у цей день на службі відсутні), то відлік часу затримки відраховується з 10.10.2020.

Сторонами у справі не заперечується, що доплату за службу в нічний час позивач отримала 27.11.2020, отже строк затримки розрахунку при звільненні - 48 днів.

Розраховуючи кількість днів затримки, суд застосував правову позицію щодо обрахунку кінцевої дати вказаного строку, що висловлена Верховним Судом у постановах від 25.11.2020 справа № 160/2867/19 та від 23.12.2020 справа № 803/1768/17.

Поряд із цим, на підставі довідки відповідача від 18.03.2021 №324 судом установлено, що позивачці при звільненні сплачено 10 045,67 грн.

Тоді як недоплачена сума складає 146,42 грн.

Отже, суд вважає, що наявні підстави для застосування принципу співмірності.

Правове обґрунтування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 справа № 821/1083/17 зазначила: «.. з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, … «.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2020 (справа №480/3105/19) вказано: "Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Ураховуючи наведені правові висновки та застосовуючи спосіб розрахунку, наведений у постанові Верховного Суду від 30.11.2020 (справа № 480/3105/19), суд здійснив такі обчислення.

У цій справі загальний розмір належних позивачці при звільненні виплат складає 10189,89 грн. (10 045,67 + 144,22), з яких: отримане грошове забезпечення 10 045,67 грн. (98,58%) та отримана (27.11.2020) доплата за службу в нічний час 144,22 грн. (1,41% = 144,22 х 100 : 10189,89).

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: 25 529,28 грн. (48 Х 531,86 грн.)

Отже, співмірна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку із несвоєчасною виплатою доплати за службу в нічний час складатиме 1,41 % від 25 529,28 грн., що становить з округленням 359,97 грн. (25 529,28 х 1,41% = 359,97 грн.)

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивачки, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме шляхом визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачці середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку за роботу в нічний час та стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за роботу в нічний час у розмірі 359,97 грн. на картковий рахунок.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Донецький області в частині вимог щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні залишаються судом без задоволення.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, потрібно наголосити, що суд не вирішує питання про утримання з цих коштів податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 805/1008/16-а).

Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297, 371, 382, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення", підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд.86, ) про визнання протиправними дій в частині відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку; зобов`язання провести нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 10 жовтня 2020 по 27 листопада 2020 у розмірі 26 061, 14 грн., які перерахувати на картковий рахунок позивача, відкритий у АТ "Ощадбанк" НОМЕР_2 , МФО 335106, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд.86, ) щодо відмови ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за роботу в нічний час.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, буд.86, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за роботу в нічний час у розмірі 359,97 грн. на картковий рахунок відкритий у АТ "Ощадбанк" НОМЕР_2 , МФО 335106, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов