Справа № 600/2283/20-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2283/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

17 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року (прийняте у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Буковинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.08.2020 №00000087.219 та №00000077.219.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00000077.219 від 26.08.2020 Буковинської митниці Держмитслужби на суму 13 627, 27 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00000087.219 від 26.08.2020 Буковинської митниці Держмитслужби на суму 29 980, 00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач не обґрунтував обставин врахування, при прийнятті оскаржуваних рішень, лише документів митних органів Литовської Республіки, зокрема експортної декларації№19LTLC0100EK14Е456 від 27.08.2019, не зазначив у чому полягає невідповідність та розбіжність документів, поданих до митного оформлення декларантом за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 29.08.2019 №UA205020/2019/024243

Таким чином, відповідач не довів відповідності визначеної ним вартості автомобіля та не спростував підтверджену документами, які були подані представником позивача до митної декларації, визначену позивачем вартість автомобіля, яка є базою оподаткування для даного автомобіля.

Враховуючи наведене, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску вказаного автомобіля не свідчать про заниження позивачем податкових зобов`язань, визначених ним у митній декларації.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що митні органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. При цьому, підставою для проведення документальної невиїзної перевірки, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України, є, зокрема, надходження від уповноважених іноземних держав документально підтвердженої інформації про недостовірність відомостей, що містяться в поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено. Отриманою від митних органів Литовської Республіки експортною митною декларацією MRN № 19LTLC0100EK14E456 від 27.08.2019, автомобіль "Toyota Rav 4" був проданий компанією UAB "REMADS ISLANDOS PL 95-57 - KAUNAS" громадянину ОСОБА_1 за ціною 7000 євро.

Таким чином, позивач під час переміщення автомобіля на митну територію України, усвідомлюючи, що вартість ввезеного автомобіля складає 7000 євро, заявив неправдиві відомості про його вартість з метою подальшого зменшення розміру митних платежів.

Отже, проведеною документальною невиїзною перевіркою правомірно, відповідно до норм чинного законодавства встановлено порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України.

IV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу зазначивши, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. При цьому така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності резидентів України.

Однак вказаних документів відповідач не надав, зокрема не було представлено офіційного листа з відповідними додатками, які б стосувались саме позивача.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021 справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 17.03.2021.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

29.08.2019 Волинською митницею ДФС здійснено митне оформлення легкового автомобіля "Toyota Rav 4", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за поданою декларантом (митним брокером) ТОВ "Бінго Брок" в інтересах ОСОБА_1 митною декларацією типу № UA205020/2019/024243.

У пункті 42 митної декларації зазначено ціну товару 3000,00 євро.

Згідно з договору купівлі продажу транспортних засобів від 27.08.2019 р. №1215 вартість транспортного засобу становить 3000 євро, його продавцем виступала ОСОБА_2 , покупцем ОСОБА_3 .

За митне оформлення вказаного транспортного засобу при його митній вартості у 86655.49 грн було нараховано та сплачено 61406,32 грн митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 26.12.2019 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Toyota Rav 4", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки MRN № 19LTLC0100EK14E456 від 27.08.2019, автомобіль "Toyota Rav 4" був проданий компанією UAB "REMADS ISLANDOS PL 95-57 - KAUNAS" громадянину ОСОБА_1 за ціною 7000 євро.

06.05.2020 в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0337/40800/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 104 657,46 грн.

Вказана постанова оскаржена позивачем у судовому порядку та 08.09.2020 Першотравневий районний суд м. Чернівці прийняв рішення у справі № 725/3407/20 про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0337/40800/20 від 06.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Буковинської митниці Державної митної служби. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.11.2020.

14.07.2020 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 351, п.1 ч.3 ст. 345, п.7 ч.1 ст. 356 МК України, наказом Буковинської митниці Держмитслужби № 230 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання фізичної особи ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, посадовими особами Буковинської митниці Держмитслужби проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів фізичною особою ОСОБА_1 за митною декларацією від 29.08.2019 № UA205020/2019/024243.

03.08.2020 за результатами перевірки складено акт № 8/7.2-19/ НОМЕР_2 , згідно з яким відповідачем встановлено порушення ОСОБА_1 :

1. п.1 ч.1 ст.49, п.2 ч.2 ст.52, ч.1 ст.257 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 10901,82 грн,

2. п. 190.1 ст. 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 23984,00 грн.

12.08.2020 позивачем подано заперечення на акт перевірки № 8/7.2-19/ НОМЕР_2 , відповідно до змісту якого заперечує з висновками, викладеними в акті перевірки.

На підставі висновків акту перевірки № 8/7.2-19/ НОМЕР_2 від 03.08.2020 відповідачем 26.08.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 00000077.219, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України в розмірі 13627,27 грн (в тому числі 10901,82 грн за основним платежем, 2725,45 грн за штрафними санкціями);

№ 00000087.219, яким визначено суму податкового зобов`язання із податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами в розмірі 29980,00 грн. (в тому числі 23984,00 грн за основним платежем, 5996,00 грн за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

VII. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною 5 ст.58 МК України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, в даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України (ч.3 ст.267 МК України).

За приписами п.2 ч.11 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у вказаних вище статтях Митного кодексу України.

До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення на територію України.

Витрати на транспортування після ввезення не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.

Згідно п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

В силу п.190.1 ст.190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, серед іншого, шляхом: перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п. 2 ч.2 ст. 351 МК України).

Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

За приписами п. 54.4 ст. 54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п.190.1 ст.190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39 - 1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 6 ст. 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 27.08.2019 придбав у Leugern Isabelle транспортний засіб автомобіль марки "Toyota", модель "Rav 4", номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого становить 3000 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі продажу (transporto priomones pirkimo - pardavimo sutartis).

Митна вартість товару у митній декларації від 29.08.2019 №UA205020/2019/024243 зазначена у відповідності до вартості товару, що вказана в договорі купівлі - продажу від 27.08.2019, який був наданий до митного оформлення.

Висновки відповідача щодо заниження ОСОБА_1 податкових зобов`язань по сплаті митних платежів ґрунтується на досліджених під час перевірки документах, отриманих від митних органів Литовської Республіки.

Разом з тим, відповідачем не доведено наявності розбіжностей у наданих позивачем документах до митного оформлення, не доведено ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Окрім цього, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.09.2019 по справі № 725/3407/20, яке набрала законної сили скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0337/40800/20 від 06.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Буковинської митниці Державної митної служби. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.11.2020.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення не оскаржувалось, а тому воно набрало законної сили. Крім того, сторонами відповідних доказів оскарження рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.09.2019 по справі №725/3407/20 не надано.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, сама по собі експортна декларація підтверджує лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Експертна декларація №19LTLC0100EK14Е456 від 27.08.2019 надавалась експортером - компанією UAB "Remadis", яка виступала декларантом. Покупцем в свою чергу зазначено ОСОБА_4 . Крім того вказана компанія займається виключно постачанням деревини до країн Німеччина, Данія, Італія та Польша.

В свою чергу відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запиту компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, наданих митними органами Литовської Республіки та документами, поданими до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу не опитано декларанта (митного брокера) ТОВ "БІНГО БРОК", який здійснював митне оформлення транспортного засобу та його декларування, про обставини декларування і надання йому відповідних документів.

Згідно з експортною декларацією №19LTLC0100EK14Е456 від 27.08.2019, продавцем товару визначено компанію UAB "Remadis", тоді як, згідно з наданим до митного оформлення договору купівлі продажу (transporto priomones pirkimo - pardavimo sutartis), позивач придбав транспортний засіб у Leugern Isabelle.

Взявши до уваги лише документи митних органів Литовської Республіки, Буковинська митниця Держмитслужби не перевірила обставин завершення експорту товару за експортною декларацією №19LTLC0100EK14Е456 від 27.08.2019 не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовським документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом в інтересах ОСОБА_1 .

Відповідач не обґрунтував обставини з врахування, при прийнятті оскаржуваних рішень, лише документів митних органів Литовської Республіки, зокрема експортної декларації №19LTLC0100EK14Е456 від 27.08.2019, не зазначив у чому полягає невідповідність та розбіжність документів, поданих до митного оформлення декларантом за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 29.08.2019 №UA205020/2019/024243.

Отже, відповідачем на якого в силу положень КАС України лежить обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставності збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та скасування податкового повідомлення-рішення №00000077.219 від 26.08.2020 Буковинської митниці Держмитслужби на суму 13627,27 грн та податкового повідомлення-рішення №00000087.219 від 26.08.2020 Буковинської митниці Держмитслужби на суму 29980,00 грн.

VIII. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.