Справа № 120/6175/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2021 р. Справа № 120/6175/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці в порядку письмового провадження заяву Брацлавського комбінату комунальних підприємств про відстрочення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 120/6175/20-а за позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Брацлавського комбінату комунальних підприємств про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/6175/20-а за позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (позивач) про стягнення з Брацлавського комбінату комунальних підприємств (відповідач) адміністративно-господарських санкцій в розмірі 26418,18 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені за їх несвоєчасну сплату в розмірі 1029,60 грн., а всього - 27 447,78 грн.

Рішенням суду від 25.01.2021 заявлений адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

11.03.2021, після набранням судовим рішенням законної сили, на адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про відстрочення виконання даного судового рішення на строк до 31.08.2021 (вх. № 12944). Подана заява мотивована тим, що у зв`язку з введенням карантинних заходів на території України з 2020 року, Брацлавський комбінат комунальних підприємств частково обмежив здійснення своєї господарської діяльності, що спричинило його збитковість. При цьому вказує, що наразі у боржника відсутні кошти необхідні для виконання судового рішення, а його примусове виконання заблокує можливість здійснення подальшої господарської діяльності підприємства. За таких обставин відповідач (боржник) просить суд відстрочити виконання рішення суду на строк до 31.08.2021.

Ухвалою від 12.03.2021 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 22.03.2021.

22.03.2021 сторони у судове засідання не з`явились, попередньо надавши суду засобами електронного зв`язку відповідні письмові заяви про розгляд вказаного питання у їх відсутність в порядку письмового провадження (вх. № 14560/21 від 19.03.21 та вх. № 14562/21 від 19.03.21). Окрім іншого позивач (стягував) у своїй заяві додаткового зазначив, що при вирішенні заявленого відповідачем клопотання покладається на розсуд суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 378 КАС України заява про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливим здійснити розгляд поданої відповідачем заяви про відстрочення виконання судового рішення у порядку письмового провадження.

Вирішуючи дане питання щодо наявності правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникнення спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи, або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо чи інші надзвичайні події тощо. Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (частини 3-5 ст. 378 КАС України).

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що вони не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення виконання рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. При цьому, вирішуючи відповідне питання суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини, що об`єктивно випливають на можливість виконання судового рішення. І що важливо, обов`язок доведення наявності цих обставин згідно ст. 77 КАС України покладається саме на зобов`язану сторону (боржника).

Тому, оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні першочергово звертати увагу на дотримання балансу між інтересами стягувача та боржника, враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011, постанові від 30.01.2020 у справі № 819/150/17.

Судом встановлено, що основною обставиною, яка на думку відповідача ускладнює виконання судового рішення, є відсутність на його рахунках у даний час достатньої кількості коштів, необхідної для виконання судового рішення. В підтвердження цих обставин боржником надано суду копію балансу підприємства (звіту про фінансовий стан) станом на 31 грудня 2020 року, а також довідку про залишок коштів по всіх поточних рахунках в банківській установі.

Надаючи оцінку вищевикладеним доводам та доказам відповідача, суд враховує таке.

Як вбачається з фінансової звітності малого підприємства станом на 31.12.2020, відповідачем дійсно за наслідками провадження господарської діяльності за 2020 рік отримано збиток в розмірі 85,0 тис. грн. Втім суд враховує, що на кінець звітного періоду, згідно даних вищезазначеного звіту, у відповідача наявна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги в розмірі 27,8 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість 41,3 тис. грн., гроші та їх еквіваленти 63,6 тис. грн.

За змістом довідки ТВБВ № 1000/106 філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 17.02.2021 № 24, залишок коштів по всіх поточних рахунках Брацлавського комбінату комунальних підприємств, відкритих в АТ «Ощадбанк» станом на початок дня 17.02.2021 складає 5479,59 грн.

Суд зауважує, що будь-яких інших доказів на підтвердження скрутного майнового стану заявником не надано.

Проте, на думку суду, вказані докази не є належними та достатніми, які б підтверджували об`єктивну неможливість виконання боржником судового рішення від 25.01.2021.

Зокрема, суд враховує те, що розмір стягнутих за рішенням суду грошових коштів - 27447,78 грн. в цілому не може вважатися настільки значним, що б вкрай негативно мати вплив на фінансовий стан чи господарську діяльність підприємства. Більш того, відповідач маючи на своїх банківських рахунках хоч і не значну суму грошових коштів не здійснив жодних заходів, спрямованих на часткове погашення існуючої заборгованості перед позивачем (стягувачем), що свідчить про відсутність у останнього наміру показати свою готовність виконувати рішення суду в добровільному порядку.

Поряд з цим, заявник не наводить і будь-яких інших доказів та обґрунтованих припущень існування сприятливих обставин у фінансовому стані, котрі нададуть йому змогу погасити існуючу заборгованість у випадку здійснення судом відстрочення виконання судового рішення до 31.08.2021.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вказані в заяві факти не є об`єктивними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду. Збитковість діяльності підприємства є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, тому вказані факти не мають об`єктивного характеру. Відповідачем також не надано ґрунтовних пояснень про те, яким чином запроваджені карантинні заходи обмежили господарську діяльність підприємства, позаяк матеріали справи не містять жодних доказів того, що підприємство на протязі 2020-2021 років призупиняло свою діяльність.

В даному випадку обов`язок сплати на користь стягувача адміністративно-господарських санкцій в розмірі 26 418,18 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2019 рік виник у відповідача в силу вимог статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» у строк до 15 квітня 2020 року, і, як свідчать матеріали справи, по даний час залишився невиконаним відповідачем.

Суд вказує на те, що несплата відповідачем заборгованості перед Фондом соціального захисту інвалідів порушує інтереси держави у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, як одних з найменш захищених верств населення, що не може вважатися незначним порушенням.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення, а відтак заява Брацлавського комбінату комунальних підприємств не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Брацлавського комбінату комунальних підприємств про відстрочення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року по справі № 120/61755/20-а - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду в повному обсязі складена та підписана судом 22.03.21.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович