Справа № 420/12937/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача Жуган Л.В., за ордером

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 МО України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання перерахувати та здійснити виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 МО України, в якій позивач з урахуванням уточнення просив:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла;

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення, визначеної пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_2 різницю розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 28.04.2020 року по 30.06.2020 року, згідно пункту 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи;

-стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

17.12.2020 р. від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування свого клопотання представник відповідача зазначав, що грошова компенасація за піднайом житла не може вважатися складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною.

Позивачу, на думку відповідача, було відомо про зупинення виплати вказаної компенсації раніше аніж в листопаді 2020р., оскільки в вересні 2020 р. він подав рапорт, в якому сам зазначає, про зупинення здійснення виплати.

Крім того, про розмір виплат за квітень, травень, червень 2020 р. позивач знав в квітні 2020 р., а стосовно зупинення виплати у вересні 2020р. Таким чином, позивач пропустив 1-місячний строк звернення до суду, встановлений ст.122 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Представник позивача заперечувала проти залишення позовної заяви без розгляду. У своїх запереченнях вказувала на те, що відповідач робить невірне посилання на ч.5 ст.122 КАС України. Правильним є застосування ч.2 ст.122 КАСУ, яка передбачає 6-ти місячний строк звернення до суду, оскільки даний спір є соціальним. Також зазначала, що позивач намагався вирішити спірне питання в позасудовому порядку, шляхом звернення до командира військової частини НОМЕР_1 .

Пізніше представник позивача подала клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду зазначала, що на початку вересня 2020 р. позивачу стало відомо, що за липень 2020 р. йому не буде виплачуватися грошова компенсація за піднайом (найом) ним жилих приміщень. Тому своїм рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , який зареєстровано від 02.09.2020 р. він просив командування військової частини вирішити питання щодо продовження здійснення йому такої виплати.

Також у своєму клопотанні представник позивача зазначала, що в період з 21.09.2020 по 02.10.2020 позивач проходив стаціонарне лікування в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги». Після чого з 07.10.2020 по 10.10.2020 проходив медико-соціальну експертну комісію. Та після цього до 19.10.2020 проходив черговий переогляд групи інвалідності в обласній МСЕК. Потім позивачу було необхідно терміново за сімейними обставинами поїхати у м.Рівне.

Після приїзду, не отримавши відповідь на своє звернення, 17.11.2020 він звернувся до відповідача із заявою про отримання довідки щодо причини припинення йому виплати, періодів та розміру оплаченої йому грошової компенсації. Отримавши відповідь, позивачу стало відомо, що йому здійснювалася плата тільки за двох членів сім`ї. Після звернення за юридичною допомогою йому стало відомо про те, що грошова компенсація повинна виплачуватися у разі наявності трьох і більше членів сім`ї відповідно до іншого коефіцієнту.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, заслухавши думку представника позивача, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, а саме залишення позовної заяви без розгляду в частині наступних позовних вимог:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення, визначеної пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_2 різницю розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 28.04.2020 року по 30.06.2020 року, згідно пункту 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи квітень-травень 2020 р.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним чином.

Відповідно до підпункту 17 ч.1 ст.4 КАС України проходження військової служби віднесено до публічної служби.

«Публічна служба діяльність на державних політичних посадах у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування».

Відповідно до укладеного між позивачем та Міністерством оборони України контракту про проходження військової служби Міністерство оброни України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови ОСОБА_2 для проходження військової служби, зокрема, житлове приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за найом житлового приміщення.

Отже, питання виплати грошової компенсації за найом житлового приміщення, пов`язане із проходженням позивачем публічної служби.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач у позовній заяві зазначає, що йому виплачувалась грошова компенсація за піднайом (найом) житла за квітень, травень, червень 2020 р. в неповному обсязі, оскільки сума виплат становила на двох людей. При цьому він посилається, що про даний факт йому стало відомо в листопаді 2020 року з довідки від 17.11.2020, а те, що йому належать виплати за іншим коефіцієном відповідно до чинного законодавства він дізнався після одержання юридичної допомоги.

Проте суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки він сам у своєму позові посилається на те, що виплата за квітень 2020 відбулася у червні 2020р., а виплата за червень 2020 відбулася в липні 2020р. Даний факт підтверджується також довідкою військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2020 (а.с.66). Тобто про розмір здійснених виплат позивачу стало відомо ще в червні, а потім в липні 2020 року під час отримання ним коштів. При цьому суд відхиляє твердження позивача, що факт його юридичної необізнаності є поважною причиною пропуску строку звернення. Суд вважає, що факт юридичної необізнаності не може визнаватися поважною причиною за принципом: незнання закону не звільняє від відповідальності. Тобто зазначена причина має суб`єктивний, а не об`єктивний характер. Аналогічний висновок Верховний Суд зробив у своїй постанові від 14.05.2019р. №803/613/15-а.

Так само з огляду на зміст рапорту позивача від 02.09.2020 є очевидним, що позивачу ще в вересні було відомо про припинення здійснення виплат компенсації за найом житлового приміщення, оскільки позивач зазначає в ньому свою незгоду із зупиненням виплат та намір відстоювати свої інтереси в судовому порядку (а.с.65).

Посилання позивача на те, що він скористався досудовим порядком вирішення спору суд також відхиляє.

Так, відповідно до ч.4 ст.122 КАСУ: «Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення про результати розгляду його скарг на рішення , дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень».

Отже, оскільки в даному випадку чинне відповідне законодавство не передбачає ні можливість, ні обов`язок досудового порядку вирішення даного спору, суд відхиляє цей аргумент позивача.

Також суд не вважає поважними причинами пропуску звернення позивачем до адміністративного суду через його перебування на стаціонарі на лікуванні в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», так як , зазначає сам позивач, на лікуванні він знаходився до 02.10.2020, а звернувся він до суду 23.11.2020.

Так само, проходження ним з 07.10.2020 по 10.10.2020 медико-соціальної експертної комісії та після цього до 19.10.2020 чергового переогляду групи інвалідності в обласній МСЕК не є, на думку суду, тією об`єктивною перешкодою, що не залежала від волі позивача та унеможливлювала його звернення до суду.

Поїздку до м. Рівного під час наданої йому відпустки, суд також не вважає поважною причиною для пропуску строку звернення до суду. Інших причин поважності пропуску звернення позивач не навів.

За висновками ЄСПЛ, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад, до строків для подання апеляцій (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі "Йодко против Литви" (Jodko v. Lithuania).

Таким чином, суд робить висновок, що позивачу було відомо про розміри виплаченої компенсації за квітень, травень та червень 2020 р. під час здійснення їх виплати в червні та липні 2020 року. Стосовно зупинення виплати компенсації позивачу було відомо, принаймні, 02.09.2020.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 23.11.2020 р. тобто з порушенням вимог ч.5 ст.122 КАС України. При цьому поважність причин строку звернення до суду позивач не довів.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави вказані ним у заяві, будуть визнані судом не поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного, суд робить висновок про залишення позову без розгляду, в частині позовних вимог:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення, визначеної пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_2 різницю розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 28.04.2020 року по 30.06.2020 року, згідно пункту 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла суд вважає, що вона належить до часткового задоволення.

Так, в судовому засіданні суд з`ясував, що на теперішній час відповідач і надалі не сплачує компенсацію за найом житла. Тобто право позивача, на його думку, і далі порушується. Враховуючи дату звернення позивача до суду в листопаді 2020 року, ним не пропущений строк звернення з позовом стосовно визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення йому виплати з жовтня 2020 р. по теперішній час.

Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла з жовтня 2020 року по теперішній час. Відповідно похідна позовна вимога про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. також належить до подальшого судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 256, 294 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Заяву представника відповідача військової частини НОМЕР_1 про залишення позовних вимог без розгляду задовольнити частково.

2. Позовну заяву в частині позовних вимог залишити без розгляду, а саме:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення, визначеної пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_2 різницю розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 28.04.2020 року по 30.06.2020 року, згідно пункту 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. №450, з урахуванням складу сім`ї ОСОБА_1 чотири особи квітень-травень 2020 р.

3. У решті заяви представника відповідача відмовити та продовжити розгляд справи в частині позовних вимог:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла з жовтня 2020 р. по теперішній час;

- стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22 березня 2021 р.

Суддя: О.Я. Бойко