Справа № 560/1122/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1122/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участю:секретаря судового засідання Зарічан М.В. представника відповідача Лічман Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В поданій до суду позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро» просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.09.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 500 000,00 грн, прийняте на підставі акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825.

Вважає зазначене податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області незаконним, оскільки фактична перевірка позивача призначена та проведена з порушенням порядку, передбаченого Податковим кодексом України (далі ПК України), а висновки щодо порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що акт фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825, складений посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області, містить лише опис факту отримання ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» пального без встановлення факту його зберігання, використання та залишків час перевірки. Так, за змістом п. 2.2.13 акту фактичної перевірки від 28.08.2020

№0327/22-01-05/40470825 ГУ ДПС у Хмельницькій області під час її проведення встановлено отримання пального згідно з акцизною накладною №-2516 від 24.07.2020 року код УКТ ЗЕД обсягом 6977,98 (л.) за адресою с. Любомирка Полонського району Хмельницької області для зберігання якого використовувався резервуар, що знаходиться в с. Любомирка, вул. Радянська, 36а. На момент отримання в пункті призначення вищевказаного пального в ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» відсутня ліцензія на право зберігання пального. Позивач не заперечує факт поставки пального, проте, заперечує факт його зберігання як на момент поставки, так і на момент проведення перевірки, оскільки висновок ГУ ДПС у Хмельницькій області зроблено не на підставі проведеної фактичної перевірки, а виключно на підставі даних Єдиного реєстру акцизних накладних. Вказує, що посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області фактична перевірка ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» у розумінні підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України не проводилась, нежитлове приміщення, яке 24.07.2020 використовувалось як місце розвантаження нафтопродуктів за адресою: Хмельницька обл, Полонський р-н, с. Любомирка, вул. Радянська, 36а, та яке перебуває у оренді ГОВ «Укрінтер-Інвест Агро» розташоване на території, де знаходяться також інші нежитлові приміщення різних власників та орендарів, а співробітники товариства не перебували там 28.08.2020 у день проведення фактичної перевірки. Тому, посадові особи ГУ ДПС у Хмельницькій області, прибувши в останній робочий день проведення перевірки за вказаною адресою, не мали змоги встановити факт отримання та/або збереження нафтопродуктів, оскільки через відсутність уповноважених представників ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» не були допущені на територію нежитлових приміщень іншими орендарями. У той же день директора ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» засобами телефонного зв`язку викликали до ТУ ДПС у Хмельницькій області, де вручили наказ про проведення фактичної перевірки від 19.08.2020 №1575, акт фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 та отримали пояснення. У поясненнях директор зазначив, що обставини, зазначені в акті не відповідають дійсності. Пальне, отримане відповідно до акцизної накладної форми «П» від 24.07.2020 №2516, відвантажене безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» використовує у власній господарській діяльності, що підтверджується видатковою накладною від 24.07.2020 №РН-0002301, відомостями обліку видачі дизельного пального за 24.07.2020 №1, №2, №3 і №4, Карткою рахунку 631 за липень 2020, актом списання товарів від 31.07.2020, видатковою накладною від 10.08.2020 №РН-0002601 та іншими доказами.

Крім того, вказує, що у відповідності до підпункту 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ТОВ «Укрінтер- Інвест Агро» необхідною умовою було отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення товариством вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Разом з тим, сама по собі відсутність ліцензії на право торгівлі/зберігання пального не є свідченням допущення порушень податкового законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 (справа №640/21536/19) та від 19.11.2020 (справа №160/7971/19).

Зазначає, що жодних доказів, які б свідчили про наявність у податкового органу інформації про порушення ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» вимог законодавства, а також отримання її в установленому порядку, що створювало б достатні умови для проведення фактичної перевірки товариства на підставі пп. 80.2.5. н. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України в матеріалах перевірки не має. У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) сформовано наступний правовий висновок: «Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи у подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Зазначає, що умовою, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки є зокрема обставина наявності інформації про порушення об`єктом перевірки вимог законодавства, а також дотримання порядку вручення наказу на проведення такої перевірки. Таких умов ГУ ДПС у Хмельницькій області дотримано не було.

Зазначає також, що наказ ГУ ДПС у Хмельницькій області «Про проведення фактичної перевірки» від 19.08.2020 №1575 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» з 20.08.2020 тривалістю 10 діб всупереч п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 та пункту 80.2 статті 80 ПК України, вручений директору товариства 28.08.2020 разом з актом про результати перевірки.

З зазначених вище підстав просить позов задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 03.02.2020 відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалами від 17.02.2021 і від 26.02.2021 суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотань про проведення судових засідань за участю представника позивача в режимі відеоконференції.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що фактична перевірка позивача призначена та проведена з дотримання вимог ПК України, а встановлені перевіркою порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» підтверджуються актом перевірки.

Зазначає, що перед початком проведення фактичної перевірки 28.08.2020 р. о 10:00 директору ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТАГРО» Краснодеіїському Р.С. вручено копію наказу №1575 від 19.08.2020 про проведення фактичної перевірки, пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки №1764, №1763, №1762 від 19.08.2020 та службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу. Директор ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» ОСОБА_1 у всіх трьох направленнях на перевірку особисто вчинив запис про те. що йому було пред явлено службові посвідчення, направлення та вручено копію наказу. Таким чином, твердження позивача про те, що йому не було вручено копію наказу на проведення перевірки є неправдивими, при цьому вручення копії направлення на проведення перевірки чинним законодавством не передбачено. Отже, позивач допустив посадових осіб ГУ ДПС до проведення фактичної перевірки, за наслідками якої складений акт від 28.08.2021 року за №0327/22-01-05/40470825.

Обгрунтовуючи наявність підстав проведення фактичної перевірки зазначає, що з дотриманням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України в наказі №1575 від 19.08.2020, як підстава для проведення перевірки, вказаний підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Верховний Суд в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 460/1239/19 (адміністративне провадження № К/9901/31029/19) зазначив, що в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом. Вказав, що під час моніторингу Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що акцизна накладна №2516 від 24.07.2020 року (додається) зареєстрована в Єдиному реєстрі акцизних накладних 27.07.2020 року за № про відвантаження для ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» важких дистилятів (газойлі) в обсязі 6 977,98 літрів. В акцизній накладній зазначена адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якій суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки (код операції «З»): Хмельницька область, Полонський район, с.Любомирка, вул.Радянська, 36а. Водночас у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва відсутні відомості про наявність у позивача ліцензії на зберігання пального виключно для потреб власного споживання. Тому, вважає, що податковим органом дотримано підстави щодо проведення фактичної перевірки відповідача.

Вказує також, що фактичною перевіркою встановлене, порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та зберігання пального, придбаного для власних потреб відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року, згідно якої ТОВ «Нафтагруп» відвантажило для ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» важкі дистиляти (газойлі) в обсязі 6977,98 літрів за адресою отримання пального - с.Любомирка, вул.Радянська, 36а Полонського району, Хмельницької області. В акцизній накладній зазначена адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якій суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки (код операції «З») - Хмельницька область, Полонський район, с.Любомирка, вул.Радянська, 36а. Згідно з наданою копією видаткової накладної №РН-0002301 від 24.07.2020 року та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №0002301 від 24.07.2020 року ТОВ «Нафтагруп» відвантажило ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» паливо дизельне в кількості 7000 літрів на загальну суму 124572,00 грн., державний номер транспортного засобу пересувного акцизного складу BXЦ192XP, пункт розвантаження: Хмельницька область, Полонський район, с.Любомирка, вул.Радянська, 36а. При цьому, згідно з копіями відомостей обліку видачі №1-№4 від 24.07.2020 року пальне в кількості 7000 літрів видане для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки. Однак, лише у відомості обліку видачі дизельного пального №1 від 24.07.2020 пальне в кількості 1390 літрів використано для 4 одиниць сільськогосподарської техніки, що належить ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО», решта отриманого палива в кількості 5610 літрів, згідно з наданими копіями використано для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки, яка йому не належить.

Вважає, що ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» в ході перевірки не надано документального підтвердження господарських відносин між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки, а також не пред`явлено документи, що підтверджують технічну можливість вмісту та використання вказаної кількості палива даною технікою. Під час проведення фактичної перевірки директор ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» ОСОБА_1 підтвердив отримання вищевказаного пального для потреб підприємства, проте підтверджуючі документи не надав.

Разом з цим, на момент отримання і вивантаження в пункті призначення вищевказаного пального в ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» була відсутня ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим не дотримано вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (зі змінами) (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідальність за зберігання пального без ліцензії передбачена абз. 8 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР та полягає у накладенні на суб`єкта господарювання штрафу у розмірі 500000 грн.

Помилковим є твердження позивача про те, що «сама по собі відсутність ліцензії на право торгівлі/зберігання пального не є свідченням допущення порушень податкового законодавства». Оскільки є пряма норма Закону, яка чітко регламентує поведінку суб`єкта господарювання у даних правовідносинах. Так, в ч.І ст. 15 Закону №481/95-ВР однозначно зазначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

До акту фактичної перевірки додано письмове пояснення директора ТОВ «УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО» від 28.08.2020 року в якому ОСОБА_1 не заперечував факт отримання та зберігання палива на підприємстві без наявності відповідної ліцензії. В поясненні він зазначив, що підтверджуючі документи «на момент проведення фактичної перевірки надати не може, так як вони знаходяться за місцем мого проживання». В даному письмовому поясненні зазначено, що його місцем проживання є м.Київ.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Під час перевірки позивач не надав жодного доказу використання 7000 літрів дизельного пального в день його придбання 24.07.2020 року. До заперечення на акт фактичної перевірки позивач додав копії документів (договорів №259 від 20.04.2017 року та 18093Івід 06.03.2018року, відомості видачі пального, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну тощо) які, на його думку, спростовують порушення викладене в акті перевірки. При цьому, суб`єктом господарювання не надано документального підтвердження проведених операцій з паливом, що отримане згідно з акцизною накладною №2516 від 24.07.2020 року.

Вважає безпідставними доводи позивача щодо неправомірного застосування до нього відповідальності, передбаченої абзацом 8 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР.

Вказує також, що під час проведення перевірки, під час подання заперечень до акта перевірки, а так само до суду, позивачем не було подано доказів належності його до суб`єктів господарювання, які мають право зберігати пальне без ліцензії відповідно частин 16 і 19 статті 15 Закону №481/95-ВР.

Згідно з частиною 21 статті 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують. Стаття 1 Закону №481/95-ВР дає визначення місцю зберігання пального - це місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Разом з тим, вказаний Закон не визначає строки зберігання (мінімальні чи максимальні) в розумінні застосування цього Закону, а також не містить винятків для зберігання без ліцензії пального у транспортних засобах.

В обґрунтування своєї позиції Позивач посилається на зміст підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Однак, положення вказаного пункту поширюється на правовідносини, які виникають при адміністрування та сплаті акцизного податку, та не можуть поширюватись на спірні правовідносини, оскільки спір не пов`язаний зі сплатою акцизного податку.

Надані до позовної заяви копії документів (договори, видаткова накладна, транспортна накладна, акти надання послуг тощо), які за своїм змістом не дають можливості встановити загальний об`єм баків, що складає 7 000 ,0 літрів, а лише фіксують господарські операції з контрагентами саме за даними договорами. Зазначає, що у жодному з доданих до позовної заяви документів не вказано, яким чином фактично відбувалась заправка таких транспортних засобів. Аналізуючи Договір поставки нафтопродуктів від 06.03.2018 № 180931, що укладений між ТОВ «Нафтагруп» та ТОВ «Укрінтер-інвест Агро», видаткову накладну №РН-0002301 від 24.07.2020 року, вказує, що дана видаткова накладна не стосується договору від 06.03.2018 № 180931. Так, у видатковій накладній зазначено, що вона складена відповідно до Договору № 060318-ХМ від 05.03.2018 року, а, отже, жодним чином не стосується договору поставки нафтопродуктів від 06.03.2018 № 180931. Аналіз Договір поставки нафтопродуктів від 06.03.2018 № 180931, акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року, товарно-транспортної накладної № 0002301 від 24.07.2020 року, відомостей №1, №2, №3 №4 вказує, що отримане дизельне пальне було на зберіганні. Вважає, що додані до позову документи не спростовують факт зберігання пального, що встановлений фактичною перевіркою, та зафіксований в акті фактичної перевірки №0327/22-01-05/40470825.

Вважає податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2020 року законним та обґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.03.2021 представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, та заперечення на відзив. У запереченні позивач вказує, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначає, що обов`язковою передумовою для проведення контролюючим органом фактичної перевірки, є не будь-які обставини та/або інформація, яка лише може свідчити про можливість існування порушень вимог законодавства, а конкретна інформація про існування такого порушення. Водночас, як вбачається із відзиву відповідача та доданих до нього документів, на момент винесення ГУ ДПС У Хмельницькій області наказу від 19.08.2020 №1575 «Про проведення фактичної перевірки» будь-яка інформація саме щодо порушення позивачем вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального у відповідача була відсутня. Інформація з Єдиного реєстру акцизних накладних про реєстрацію накладної №2516 від 24.07.2020 про поставку ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» важких дистилятів в обсязі 6 977, 98 л та відсутність в Єдиному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва відомостей про наявність у позивача ліцензії на зберігання пального лише засвідчує певні обставини господарської діяльності позивача та наявність/відсутність у нього окремих дозвільних документів [ліцензій], проте не є інформацією про порушення останнім вимог законодавства.

Вказує, що зазначений у відзиві висновок Верховного Суду у справі №460/1239/19, не може бути застосований до правовідносин цієї справи, оскільки у постанові від 21.01.2021 №460/1239/19 Верховний Суд не викладались висновки щодо правозастосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави до проведення фактичної перевірки. Висновки Верховного Суду щодо застосування вказаної норми сформовані у постановах Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 [справа №640/21536/19] та від 19.11.2020 [справа №160/7971/19). Зокрема, у справі №160/7971/19 розглядаючи адміністративний спір, що є подібним до правовідносин у цій справі, Верховний Суд звернув увагу, що сама по собі відсутність ліцензії на право торгівлі/зберігання пального не є свідченням допущення порушень податкового законодавства.

З копії наказу від 19.08.2020 №1575 «Про проведення фактичної перевірки», наданої відповідачем, вбачається, що остання не містить будь-яких відміток про її вручення/отримання, керівником або уповноваженою ним особою саме до початку фактичної перевірки. Посилання Відповідача на проставлення трьох таких відміток у шаблонних направленнях на проведення перевірки №1764, №1763 та №1762, не є допустимим доказом вручення керівнику підприємства копії вищезазначеного наказу під розпису відповідно до вимог п. 80.2 ст. 80 ПК України. Зазначає, що обґрунтовуючи правомірність власних висновків, що викладені в акті перевірки, відповідач, вказує на ті ж обставини та відомості, що стали підставою до винесення наказу від 19.08.2020 №1575 «Про проведення фактичної перевірки», додатково вказуючи на те, що для зберігання пального, отриманого згідно накладної 24.07.2020 №2516, позивачем нібито використовувався резервуар, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Проте, в порушення вимог частини 2 статті 77 КАС України відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів самого факту існування такого резервуару та факту зберігання Позивачем в ньому пального на момент проведення перевірки 28.08.2020.

Також, зазначає, що відповідач, посилаючись на пояснення директора ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» від 28.08.2020 стверджує про те, що останній ніби то: «не заперечував факт отримання та зберігання палива на підприємстві без наявності ліцензії». Проте, відповідно до зазначених пояснень (дослівно): «Я ОСОБА_1 , по суті заданих питань пояснюю слідуюче. Дійсно 27.07.2020 ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» придбало в ТОВ «Нафтогруп» дизельне паливо згідно акцизної накладної №917914336 від 24.07.2020 в кількості 6977, 98 л для подальшого використання. Вигрузка вищевказаного палива здійснювалась в селі Любомирка в паливні баки сільгосптехніки, частина якої належить ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро», інша частина орендовані фірми». Крім того, в акті перевірки від 28.08.2020 керівником позивача чітко зазначено про його заперечення проти акту, а також те, що викладені в ньому обставини не відповідають дійсності. Отже, керівником підприємства не підтверджувався факт зберігання, а лише констатовано отримання палива згідно накладної №917914336 від 24.07.2020 та його відвантаження безпосередньо в баки транспортних засобів, а саме сільськогосподарської техніки, що використовується в господарській діяльності підприємства, тобто без фактичного зберігання такого палива в стаціонарних ємностях, у тому числі і резервуарах.

Вказує також, що позивачем до позовної заяви надано належні та допустимі докази того, що паливо отримане згідно акцизної накладної №917914336 від 24.07.2020 в цей же день відвантажено безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які ТОВ «Укрінтер- Інвест Агро» використовує у власній сільськогосподарській діяльності, підтвердження господарських відносин із підрядними організаціями, що виконують роботи на полях підприємства, докази фактичного використання отриманого пального відповідною технікою у зв`язку із виконанням сільськогосподарських робіт. Тому, вважає, що висновки про порушення позивачем вимог Закону № 481/95-ВР ґрунтуються виключно на припущеннях.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Враховуючи його заяву, суд розгляну вправу без участі представника позивача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.05.2016.

Основними видами діяльності позивача вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, зерняткових і кісточкових фруктів, ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, допоміжна діяльність у рослинництві, післяурожайна діяльність, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, фруктами і овочами, надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.

Відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 ТОВ «Нафтогруп» поставило позивачу дизельне пальне в кількості 6977, 98 літрів на адресу АДРЕСА_1 .

На підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області «Про проведення фактичної перевірки» від 19.08.2020 №1575 та направлень на проведення фактичної перевірки №1764, №1763 і №1762 від 19.08.2020 службовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області проведена перевірка позивача питань дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності пов`язаної з обігом алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального.

За результатами фактичної перевірки складений акт від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825, яким зафіксоване порушення позивачем статті 15 закону України від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодовою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального", у зв`язку із зберігання пального в обсязі 6977, 98 літрів, придбаного відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020, без ліцензії на право зберігання.

07.09.2020 року, не погоджуючись із висновками акту фактичної перевірки, позивач надіслав до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення до акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825.

За результатами розгляду заперечення та надісланих одночасно з ним документів, ГУ ДПС у Хмельницькій області листом від 18.09.2020 повідомило позивача, що викладені висновки в акті фактичної перевірки є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства.

21.09.2020 на підставі акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким застосував до позивача штрафну санкцію у сумі 500000,0 грн за зберігання пального без наявності ліцензії, яке позивач оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням від 11.01.2021 Державна податкова служба України податкове повідомлення-рішення № залишила без змін.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Досліджуючи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, суд враховує таке.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд встановив, що 28.08.2020 о 10:00, перед початком проведення фактичної перевірки, директору "Укрінтер-інвест агро» вручена копія наказу 19.08.2020 №1575 про проведення фактичної перевірки, пред`явлені направлення на проведення фактичної перевірки №1764, №1763, №1762 від 19.08.2020 та службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу, що здійснювали перевірку. Зазначене підтверджується його підписами на направленнях.

Отже, посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення перевірок, як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає безпідставним.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/955-ВР).

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

За визначенням статті 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок про порушення позивачем статті 15 Закону № 481/95-ВР у зв`язку із зберіганням пального в обсязі 6977,98 літри, придбаного для потреб власного споживання відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020, в резервуарі за адресою АДРЕСА_1 без отримання відповідної ліцензії.

Зазначений висновок сформований в результаті дослідження перевіряючими під час фактичної перевірки акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року про відвантаження ТОВ «Нафтагруп» для позивача важких дистилятів (газойлів) в обсязі 6977,98 літрів за адресою АДРЕСА_1 , яка вказана як адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, за якою позивач зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки (код операції «З»), та пояснень директора позивача від 28.08.2020.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд встановив, що у розділі «адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки» акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року зазначено АДРЕСА_1 .

У поясненнях від 28.08.2020, наданих під час перевірки, директор позивача зазначив, що пальне, придбане в обсязі 6977,98 літрів для власних потреб, отримане за адресою АДРЕСА_1 та розлите в баки власної та орендованої сільськогосподарської техніки.

Інші документи чи матеріали, які могли бути підставою для відображеного в акті фактичної перевірки висновку про зберігання позивачем придбаного пального у резервуарі за вказаною вище адресою ані в акті перевірки, ані в додатках до нього не вказані. В судовому засіданні представник відповідача на підтвердження правомірності зазначеного висновку прослався на пояснення директора. Натомість, у пункті 4.1 «зауваження до акту перевірки» акт перевірки містить зауваження керівника позивача, який вказує, що обставини, зазначені в акті не відповідають дійсності.

Тому, суд вважає, що акт фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 є неналежним доказом зберіганням пального в обсязі 6977,98 літри, придбаного позивачем для потреб власного споживання 24.07.2020 в резервуарі за адресою с. Любомирка, вул. Радянська, 36а Полонського району, Хмельницької області.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, крім обставин, відображених в акті фактичної перевірки, відповідач також враховував надані позивачем до заперечень на акт перевірки документи, зокрема, копії видаткової накладної №РН-0002301 від 24.07.2020 року, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №0002301 від 24.07.2020 року та відомостей обліку видачі №1-№4 від 24.07.2020 року, відповідно до яких пальне в кількості 7000 літрів видане для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки.

У відзиві відповідач зазначив, що відповідно до зазначених відомостей видачі дизельного пального лише 1390 літрів використано для 4 одиниць сільськогосподарської техніки, що належить позивачу (відомість №1 від 24.07.2020), решта отриманого палива в кількості 5610 літрів використано для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки, яка йому не належить. Вказує, що позивач під час перевірки не надав документального підтвердження господарських відносин між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки, та документи, що підтверджують технічну можливість вмісту та використання вказаної кількості палива даною технікою.

Разом з тим, пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачене право посадових (службових) осіб контролюючого органу отримувати у платників податків при проведенні перевірок належним чином завірених копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, шляхом подання відповідного запиту до закінчення перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови. (пункт 85.6 статі 85 ПК України ).

Отримавши під час перевірки письмові пояснення директора, який вказав, що документи, які підтверджують факт використання пального знаходяться у нього вдома, службові особи які проводили фактичну перевірку, не запропонували йому надати такі документи до завершення перевірки.

Суд також враховує, що за змістом підпунктів 86.7.2 - 86.7.3 та 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі отримання від платника податків заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника і надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

Під час судового розгляду справи відповідач не надав докази повідомлення позивача про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки.

Тому, суд вважає, що ненадання позивачем документів, які підтверджують господарські відносини між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки та документів, що підтверджують технічну можливість використання палива даною технікою сталося через недотримання відповідачем вимог статей 85 і 86 ПК України.

Порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки призвело до відображення в акті фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 інформації не підтвердженої дослідженими під час перевірки доказами, без встановлення факту зберігання пального придбаного відповідно до акцизної накладної акцизної накладної форми «П» від 24.07.2020 №2516, місця зберігання, використання, наявних на час його придбання та перевірки залишків тощо.

Разом з тим, дослідивши надані позивачем до суду первинні та інші документи, суд встановив, що з метою здійснення господарської діяльності позивач на території Хмельницької області орендує земельні ділянки/частки/паї загальною площею 501,79 га.

Відповідно до акцизної накладної форми «П» від 24.07.2020 №2516 ТОВ «Нафтагруп» на замовлення позивача поставило «Паливо дизельне ЄВРО СОРТ С клас К5 (ДТ-Л-К5)» обсягом 7000 літрів на загальну суму 124 572,00 грн. за адресою Хмельницька обл., Полонський р-н, с. Любомирка. вул. Радянська, 36а.

На підтвердження відвантаження зазначеного пального безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які використовує у власній господарській діяльності, позивач надав видаткову накладну від 24.07.2020 №РН-0002301; відомості обліку видачі дизпального за 24.07.2020 №1 на 1 570 літрів (власна техніка), за 24.07.2020 №2 на 780 літрів (залучені авто), за 24.07.2020 №3 на 3 120 літрів (залучені комбайни) і за 24.07.2020 №4 на 1 530 літрів (залучені авто); Картку рахунку 631 за липень 2020; Акт списання товарів від 31.07.2020, видаткову накладну від 10.08.2020 №РН-0002601.

Відповідно до видаткової накладної від 24.07.2020 №РН-0002301 придбане у ТОВ «Нафтагруп» дизельне паливо у кількості 7 000 літрів відвантажене 24.07.2020, що підтверджується відомостями обліку видачі дизельного пального від 24.07.2020.

Згідно з відомістю від 24.07.2020 №1 дизельне пальне видане для тракторів у кількості 5 шт. (на 1 570 літрів), що перебувають у власності позивача. Зазначений факт відповідачем не заперечується. Зазначена техніка обліковується позивачем як «основні засоби» у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 105 «Транспортні засоби» за липень 2020.

У відомості від 24.07.2020 №2 відображена видача дизельного пального автомобілям КАМАЗ у кількості 3 шт. (на 780 літрів), що належать ТОВ «Агросоюз Україна» (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) та НОМЕР_3 (вказаний т/з належить безпосередню керівнику ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро»). Відповідно до договору на виконання робіт №01-06/06/20 від 06.02.3020, укладеного між ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро» та ТОВ «Агросоюз Україна» останнє взяло на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу позивача за його рахунок.

Відповідно до відомості від 24.07.2020 №3 видане дизельне пальне комбайнам у кількості 4 шт. (на 3 120 літрів), що перебувають у власності Полонського фермерського господарства «Колос». Згідно з Договором про надання послуг від 20.07.2020 №24 ПФГ «Колос» забезпечує сільськогосподарською технікою ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро», а те в свою чергу бере на себе зобов`язання заберпечити ПФГ «Колос» паливно-мастильними матеріалами, необхідними для надання послуг. Факт надання послуг підтверджується актом надання послуг від 05.08.2020 №367, а право власності ПФГ «Колос» на комбайни - свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІС №018551, НОМЕР_6 .

Відповідно до відомості від 24.07.2020 №4 відвантажене дизельне пальне вантажним автомобілям MAN у кількості 3 шт. (на 1 530 літрів), що належать ФОП ОСОБА_2 . Згідно з договором про перевезення вантажів територією України від №01/07-2020 та Додаткової угоди від 07.07.2020 №1 ФОП ОСОБА_2 забезпечує вантажною технікою ТОВ «Укрінтер-Інвест Агро», а те в свою чергу бере на себе зобов`язання заберпечити ОСОБА_3 паливно- мастильними матеріалами для таких цілей. Факт надання послуг підтверджується актом від 05.08.2020 №367,, а його право власності на вантажні автомобілі - свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів з державними номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

Отже, суд вважає доведеним факт відвантаження пального, придбаного відповідно до акцизної накладної форми «П» від 24.07.2020 №2516 ТОВ безпосередньо у паливні баки транспортних засобів (власних та залучених), які використовуються позивачем у власній господарській діяльності.

Тому, висновки відповідача щодо порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР суд вважає безпідставними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду спору відповідачем не доведена правомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.09.2020 №. Тому, позовні вимоги про його скасування необхідно задовольнити.

У зв`язку з задоволення позовних вимог сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.09.2020 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро" 7500,0 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 лютого 2021 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро" (вул. Соборна, 163, оф. 7,Новоселиця,Полонський район, Хмельницька область,30533 , код ЄДРПОУ - 40470825)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук