Справа № 240/9979/20
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/9979/20

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати щомісячної доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, встановленої статтями 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести їй нарахування та виплату щомісячно, починаючи з 17.07.2018, доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірах встановлених статтями 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у співвідношенні до мінімальної заробітної плати встановленої Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

В обґрунтування позову зазначає, що є непрацюючим пенсіонером, має статус громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення 2 категорії, проживає в населеному пункті, який віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, та перебуває на обліку у відповідача. У зв`язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018, з 17.07.2018 їй відповідач повинен був нараховувати та виплачувати доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, однак в задоволенні її заяви про здійснення вказаних виплат, було відмовлено.

Ухвалою від 11.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалами від 11.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 04.02.2021 провадження у справі поновлено.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що вказані виплати позивачу здійснювались у встановлених законодавством розмірах.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Предметом спору є нарахування та виплата з 17.07.2018 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, встановлених, відповідно ст. 39 та ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, суд звертає увагу, що дана справа та зразкова справа № 240/4937/18 є типовими, а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 240/4937/18 зазначено:

" ... із 17 липня 2018 року відновлено дію статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року в частині, яка не змінена Законом № 987-VIII.

Тому стаття 39 вказаного Закону № 796-ХІІ із 17 липня 2018 року має такий зміст:

«Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення

Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати».

Згідно висновків Верховного суду, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 відновлено право громадянина на отримання підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Як вбачається з паспорту НОМЕР_1 (а.с.3), ОСОБА_1 з 11.10.2013 зареєстрована та проживає в с. Квітневе Попільнянського р-ну Житомирської області.

Вказаний населений пункт не віднесено до зони радіоактивного забруднення.

Суд зазначає, що з метою забезпечення умов для стабільності цивільних відносин та реалізації фізичними особами своїх прав і забезпечення їх виконання суб`єктами владних повноважень встановлена реєстрація за місцем проживання і за місцем тимчасового перебування фізичної особи.

Щодо посилання позивача на довідку Лугинської селищної ради від 26.05.2020 № 542 (а.с.6), згідно якої ОСОБА_1 "дійсно постійно проживає без реєстрації в селі Рудня-Жеревці", то суд її не вважає належним доказом, оскільки з неї не вбачається на підставі яких документів вона видана та зазначена в ній інформація спростовується паспортом позивача.

Таким чином позивач не має право на отримання вказаного підвищення до пенсії з 17.07.2018, оскільки не проживає на території радіоактивного забруднення.

Відповідно до підпункту 10 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" текст статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийнятого Верховною Радою України 28 грудня 2014 року за № 76-VIII, викладений у такій редакції:

"Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Вказана редакція ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з того часу не змінювалась та такою, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не визнавалась.

Відповідно до листа відповідача від 21.05.2020 № 6483-6232/Л-02/8-0600/20 (а.с.5) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачувалась позивачу, як особі, віднесеної до категорій 2, виплачувалось у розмірі 170,82 грн., як передбачено п. 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому Постановою КМ України від 23 листопада 2011 р. № 1210, що позивачем не заперечується.

Таким чином щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю з 17.07.2018 виплачувалась позивачу у відповідності до діючої ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10000, код 13559341) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк