Справа № П/320/1192/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1192/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Журавель В.О. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України , в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, яка викладена в листі від 20 грудня 2019 р. № 1-23.1/7890/19;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 211 440 грн. 00 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ДП з обслуговування повітряного руху України є державним комерційним підприємством, яке не отримує кошти ні з державного, ні з будь-якого місцевого бюджету та не має юридичних підстав для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям військової служби, оскільки така виплата має здійснюватись відповідно до чинного законодавства України виключно за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 5 серпня 1976 року по 27 лютого 2009 року та звільнений у запас за п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) згідно з наказом Міністра оборони України від 9 лютого 2009 року №16, наказу Украероруху від 20 лютого 2009 року №94/о та наказу Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» від 27 лютого 2009 року №90/о, що підтверджується також копією довідки Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату від 19 серпня 2018 року.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0983199 від 10 серпня 2018 року позивачу з 7 серпня 2018 року встановлено безстроково І групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.

У вересні 2018 року позивач звернувся через Київський міський військовий комісаріат до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби. Подані позивачем документи були направлені за належністю до Украероруху на виконання вимог п.п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, про що позивача було повідомлено листом від 11 вересня 2018 року №ВСЗ/2144.

За наслідками розгляду поданих документів Украерорух листом від 29 жовтня 2018 року №1-26.2-5126, який доведено до відома позивача листом від 8 листопада 2018 року №ВСЗ/2745, повідомив позивача про відсутність підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, оскільки вирішення відповідних питань належить до компетенції Міністерства оборони України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 р. в адміністративній справі № 640/86/19 адміністративний позов позивача задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 211 440 грн. 00 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року в адміністративній справі № 640/86/19 апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року - скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Державного підприємства обслуговування повітряного руху України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 211 440 грн. 00 коп. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року - залишено без змін.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 р. в адміністративній справі № 640/86/19 набрала законної сили 4 грудня 2019 р.

9 грудня 2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виконання рішення судів в адміністративній справі № 640/86/19.

Листом від 20 грудня 2019 р. № 1-23.1/7890/19 позивача повідомлено, що відповідач розглянувши заяву позивача відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 р. у справі № 640/86/19 її не може бути задоволено. Разом з тим, звернув увагу позивача, що для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності позивачу необхідно звернутися до Міністерства оборони України, яке одержує кошти з Державного бюджету України.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні та виплати допомоги, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною, оскільки виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні його з військової служби повинна здійснюватися саме Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, відповідно до норм чинного законодавства, натомість відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення права позивача.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.10 ст.6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладах, затверджується Президентом України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент встановлення позивачу І-ї групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

В силу ч. 5 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені. У такому самому порядку здійснюється виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, якого було відряджено до державного органу, установи, організації із залишенням його на військовій службі.

Як зазначалося, у своєму листі від 20 грудня 2019 р. № 1-23.1/7890/19 Укреарорух посилався на ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відсутність видатків у Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Також, повідомлено позивача, що для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності позивачу необхідно звернутися до Міністерства оборони України, яке одержує кошти з Державного бюджету України.

Частиною 6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з вимогами ч.ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Відповідно до п.п. 2 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу .

З наведеного вбачається, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України.

Таким чином, Міністерство оборони України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та не несе відповідних зобов`язань зі здійсненням таких видатків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.07.2019 у справі №2а-5473/12/0170/21.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає доводи апелянта про те, що ДП з обслуговування повітряного руху України є державним комерційним підприємством, яке не отримує кошти з державногоо бюджету та не має юридичних підстав для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям зу зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки така виплата має здійснюватись відповідно до чинного законодавства України виключно за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України безпідставними.

Невиплата вказаної допомоги, з огляду на відсутність бюджетних коштів, колегія суддів вважає протиправною.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 23.03.2002 № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, колегія суддів зазначає, що зміст листа Украероруху містить лише посилання для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги виключно з підстав подання її неналежному органу, інших підстав для відмови не зазначено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 р. в адміністративній справі № 640/86/19 повторно розглядав заяву позивача про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з урахуванням висновків суду, а тому міг дослідити всі документи, витребувати ті яких на його думку не вистачає, однак, будучи відповідальним за їх повноту та достовірність, протиправно ухилився від обов`язку зібрати повний пакет документів.

Тому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач систематично відмовляє позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням з військової служби без належного обґрунтування наявності передбачених законодавством підстав для такої відмови, незважаючи на наявність судового рішення у справі №640/86/19, яке набрало законної сили та яким встановлено протиправність такої відмови, то задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 211 440 грн. 00 коп. є належним способом захисту.

Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Оксененко О.М.