Справа № 160/2558/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року Справа № 160/2558/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", про визнання протиправною та скасування постанови,
19.02.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020 року, винесену державним виконавцем Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пилявець Т.С. у виконавчому провадженні № 63575292.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження, оскільки 08.10.2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №1689. На забезпечення його виконання між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та ТОВ «Автотрейд» укладено договір застави транспортного засобу №1689/Д3-2, яким в забезпечення виконання умов кредитного договору передано в заставу автомобіль марки IVECO. 02.09.2020 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар В.М. вчинено виконавчий напис №847 про звернення стягнення на автомобіль. У другому абзаці виконавчого напису зазначено, що автомобіль передано у заставу ТОВ «Автотрейд». Не врахувавши викладеного, виконавчою службою при відкритті виконавчого провадження боржником визначено ОСОБА_1 , який не є власником автомобіля марки IVECO, відтак, з позивача його неможливо стягнути. Позивач вважає, що оскільки він не укладав договору застави, на підставі якого стягується зазначене майно, не є власником вказаного майна, а тому позивача не може бути визначено боржником у такому виконавчому провадженні. Вказане стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі № 160/2558/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2021 року. Витребувано у Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63575292. Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області інформацію щодо власника автомобіля марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач - Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву до 01.03.2021 року (включно), разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали від 22.02.2021 року надіслана на офіційну електронну адресу відповідача 23.02.2021 року в порядку п. 1 ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачем не надіслано до суду відзиву на позовну заяву та не повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
25.02.2021 року та 02.03.2021 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області до суду надійшла витребувана інформація.
26.02.2021 року від відповідача на електронну адресу суду та 02.03.2021 року засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
02.03.2021 року розгляд справи перенесено на 16.03.2021 року.
11.03.2021 року від відповідача на електронну адресу суду та 16.03.2021 року засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судове засідання, призначене на 16.03.2021 року, з`явились представники позивача та третьої особи.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Клопотання відповідача про перенесення розгляду справи, призначеної на 16.03.2021 року, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки державний виконавець Пилявець Т.С. посилається на те, що не має можливості брати участь у зазначеному судовому засіданні у зв`язку з службовою необхідністю (прийомним днем у відділі), однак, на підтвердження вказаного, доказів суду не надано, відтак, клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
16.03.2021 року судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .
08.10.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ФО-П ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1689.
У пункті «А.5» кредитного договору визначено, що зобов`язання позичальника забезпечуються договорами застави транспортних засобів №1689/ДЗ-1 та №1689/ДЗ-2 від 08.10.2007 року, договорами поруки від 08.10.2007 року.
На забезпечення виконання умов кредитного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Автотрейд» укладено договір застави транспортного засобу №1689/ДЗ-2 від 08.10.2007 року, предметом якого є надання заставодавцем в заставу транспортного засобу, опис якого зазначений в п. 6 цього договору.
У пункті 6 договору застави визначено, що в забезпечення умов виконання кредитного договору передано в заставу автомобіль марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач -Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
02.09.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, у якому пропонує звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач -Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення частини заборгованості Позичальника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
У виконавчому написі також зазначено, що нерухоме майно на підставі договору застави транспортного засобу №1689/ДЗ-2 від 08.10.2007 року, укладеного між ТОВ «Автотрейд» та ЗАТ «КБ «Приватбанк» передано в заставу АТ «КБ «Приватбанк».
11.11.2020 року державним виконавцем Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пилявець Тетяною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63575292 з виконання виконавчого напису №847 від 02.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом Бондар В.М. про звернення стягнення на майно - автомобіль марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач - Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Боржником визначено ОСОБА_1 , стягувачем - АТ «КБ «Приватбанк».
Не погоджуючись з прийнятою постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Розділ VII Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на майно боржника.
Необхідно зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить положень про звернення стягнення у виконавчому провадженні на майно осіб, які не є боржниками у межах виконавчого провадження, під час виконання якого вчиняється звернення стягнення на майно.
Як встановлено судом, на забезпечення виконання умов кредитного договору №1689 від 08.10.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ФО-П ОСОБА_1 , між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Автотрейд» укладено договір застави транспортного засобу №1689/ДЗ-2 від 08.10.2007 року, предметом якого є надання заставодавцем в заставу транспортного засобу, опис якого зазначений в п. 6 цього договору.
У пункті 6 договору застави визначено, що в забезпечення умов виконання кредитного договору передано в заставу автомобіль марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач - Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У пункті 21 договору застави сторони (ЗАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Автотрейд») дійшли згоди, що звернення на предмет застави може здійснюватись на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого заставою зобов`язання.
Договір про задоволення вимог заставодержателя, яким також вважається відповідне застереження в договорі застави, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет застави відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог заставодержателя не перешкоджає заставодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет застави.
Заставодержатель може задовольнити забезпечену заставою вимогу шляхом набуття права власності на предмет застави. Правовою підставою для реєстрації права власності заставодержателя на майно, яке є предметом застави, є договір про задоволення вимог заставодержателя або відповідне застереження в договорі застави, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу заставодержателю права власності на предмет застави в рахунок виконання основного зобов`язання.
З аналізу наведених норм видно, що у випадку вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, яке не є власністю боржника за таким виконавчим написом, боржником за договором застави має бути та особа, якій на праві власності належить предмет застави, та якою було укладено договір застави.
Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 25.02.2021 року №31/4-599, автомобіль марки IVECO, модель 440, рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач - Е, колір червоний, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ТОВ «Автотрейд» на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 від 12.09.2007 року.
Відтак, боржником у виконавчому провадженні про звернення стягнення на майно, належне ТОВ «Автотрейд», не може бути ОСОБА_1 , оскільки вказане майно йому не належить, а Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено стягнення на майно, яке не є власністю боржника за таким виконавчим провадженням.
Відповідачем в обґрунтування своєї позиції щодо відкриття виконавчого провадження з визначенням боржником ОСОБА_1 жодних пояснень суду не надано.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених у справі обставин, з огляду на те, що відповідачем у справі не доведено правомірності свого рішення, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 19.02.2021 року.
Отже, з огляду на задоволення позовної заяви, судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020 року, винесену державним виконавцем Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пилявець Т.С. у виконавчому провадженні № 63575292.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський