Справа № 542/246/21
Суддя: Кашуба М. І.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 542/246/21
Номер провадження 2-а/542/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Коркішко А.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Яценка Святослава Владиславовича, Батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАН № 3685796 від 20.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

До Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції серія ЕАН № 3685796 від 20.01.2021 року, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністартивної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивував тим, що постановою № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції серія ЕАН № 3685796 від 20.01.2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 20.01.2021 року о 09 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011 номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 45 км по дорозі Полтава-Олександрія здійснив обгін на небезпечному повороті, чим порушив вимоги пункту 14.6 «г» ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане вище правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, оскільки він рухався із сторони м. Кременчук в напрямку м. Полтава і був зупинений на 45 км. а/д Полтава-Олександрія за межами населеного пункту, як зазначив інспектор Яценко Святослав Владиславович, відмітки чи показника 45 км немає. У позові зазначив, що інспектор не надав на місці жодного доказу для підтвердження його вини, не повідомив про наявність якогось відео та відповідно не надав можливості ознайомитися із цим відеоматеріалом, про яке написав лише в Постанові. Вказував, що інспектор Яценко С.В. не надав права викласти свої доводи окремо в письмовій формі. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі скористалися правом на надання відзиву на адміністративний позов. Подали до суду аналогічні за змістом відзиви, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні його позову. В обгрунтування відзивів зазначили, що під час патрулювання 20.01.2021 на автомобільній дорозі М-22 (Полтава - Олександрія), було виявлено транспортний засіб під керуванням позивача, який здійснив обгін іншого ТЗ на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю в умовах недостатньої видимості, чим порушив п. 14.6 «г» ПДР України, про що 20.01.2021, інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Яценко Святославом Владиславовичем, винесено постанову серії ЕАН № 3685796 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. У відзиві зазначили, що під час з`ясування фактичних обставин справи пояснення водія свідчили, про невірне тлумачення останнім Правил дорожнього руху України, проти факту вчинення адміністративного правопорушення не заперечував, підтверджував факт того, що свідомо здійснив обгін іншого ТЗ в місці де це заборонено та небезпечно, що зафіксовано на службову нагрудну відеокамеру. У відзивах також вказано, що доводи позивача щодо дотримання ним правил дорожнього руху та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки в місці, де здійснював маневр обгону позивач обгін заборонено в будь-якому випадку. Посилались на те, що в адміністративному позові, позивач підтверджує наявність у вказаному місці дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 ПДР України, перетинати яку заборонено. Зазначили, що в позовній заяві взагалі відсутні будь-які пояснення водія по факту порушення ним Правил дорожнього руху, інші доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не спростовують факту вчиненого правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Вказували, що в діях позивача вбачається факт порушення ПДР, а саме порушення пункту 14.6 «г» ПДР України - обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю в умовах недостатньої видимості. Вважають, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Зазначили, що постанова складена відповідно до норм чинного законодавства, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Крім того зазначив, що ПДР він не порушував. Вказав, що швидкість транспортного засобу, який рухався попереду була меншою ніж 30 км/год. При цьому посилався на ПДР України, де передбачено, що як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. Зазначив, що транспортий засіб, що рухався попереду здійснив маневр, прийнявши положення автомобіля максимально вправо для забезпечення його безпечного об`їзду, виконавши при цьому вимоги п. 14.4 ПДР України. Посилався на те, що при об`їзді цього транспортного засобу позивач виконав вимоги п. 14.2 ПДР України, а саме: переконався в тому, що: жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону ; водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. Крім цього зазначив, що оглядовість на цій ділянці дороги не була обмеженою, попереджувальних і заборонних знаків не було. Вказував, що надане відповідачем відео з місця події не доводить його вини, оскільки на відео не зафіксовано факт порушення ним ПДР України. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У своїх відзивах зазначили про розгляд справи у їх відсутність.

За правилами частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на наведене, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та відеозапис події, приходить до наступних висновків.

Приписами частини 1 статті 6 КАС України визначено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом положень пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Правилами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до пункту 14.6 «г» Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 - обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил обгону - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями пункту 1 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 визначено поняття горизонтальної розмітки, а саме (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей .

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо позивач заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3685796 від 20.01.2021 ОСОБА_1 , 20.01.2021 року о 09 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011 номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 45 км по дорозі Полтава-Олександрія здійснив обгін на небезпечному повороті, чим порушив вимоги пункту 14.6 «г» ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с. 8).

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується вчинення адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з частиною 2 статті 122 КУпАП.

Так, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, до якого долучив диск з відеозаписом.

При дослідженні наданого до відзиву диску з відеозаписами, судом встановлено, що викладений у оскаржуваній постанові факт порушення позивачем вимог пункту 14.6 «г» ПДР України, а саме, обгін на небезпечному повороті, на відеозаписах не знайшов свого підтвердження.

Так, диск містить два файли з відеозаписами. З першого відеозапису, здійсненого з відеореєстратора, що розташований усередині службового автомобіля видно рух трьох автомобілів, що рухались попереду у попутному напрямку. При цьому, з наданого відеоматеріалу неможливо ідентифікувати автомобіль, на якому рухався позивач, оскільки на ньому не видно ні номер автомобіля, ні марку. Крім того, неможливо встановити обставини нібито правопорушення, скоєного позивачем. Окрім руху трьох автобілів один за одним відеоматеріл нічого іншого не містить. Другим відеозаписом, здійсненим з нагрудного відеореєстратора, що закріплений на форменному одязі поліцейського, зафіксовано факт винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та вручення її копії позивачу. Таким чином, жоден відеозапис не містить відомостей про вчинення обгону транспортним засобом під керуванням позивача.

Інших доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України відповідачами не надано.

Окрім іншого, судом також надано оцінку доводам відповідачів щодо незаперечення позивачем проти факту вчинення ним адміністративного правопорушення на місці винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Таким чином відповідач як суб`єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП, та відповідно наявність в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Правилами статті 286 КАС України встановлено: за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимог позову про визнання протиправними дій відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу на наступне.

У разі прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому, в силу приписів ст. 286 КАС України, додаткове визнання протиправними дій інспектора поліції при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення не вимагається, оскільки це автоматично випливає із висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення та охоплюється задоволенням вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із закриттям справи.

Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, при прийнятті ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 10, 72-79, 194, 229, 241-246, 268, 270-272, 286 КАС України, статтями 7, 9, 122, 247, 251, 283, 287 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Яценка Святослава Владиславовича, Батальйона патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАН № 3685796 від 20.01.2021 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції серія ЕАН № 3685796 від 20.01.2021, про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В частині позовних вимог про визнання дій інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Яценка Святослава Владиславовича - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Кашуба М.І.