Справа № 240/3517/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/3517/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській обл. про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т. П. від 17.02.2021 ВП № 63063356 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т. П, від 17.02.2021 ВП № 63063356 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що відповідачем неправомірно застосовано штраф, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду було виконано добровільно у межах повноважень, наданих згідно законодавства. Позивач вказує, що з 01.01.2018 ОСОБА_1 був проведений перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103. Розмір пенсії з 01.01.2018 становив 5506,56 грн. (4356,11 грн. попередня сума пенсії + 1150,45 грн. (50% підвищення визначеного станом на 01.03.2018)) та з 01.01.2019 - 6081,78 грн. (4356,11 грн. попередня сума пенсії + 1725,67 грн. (75% підвищення визначеного станом на 01.03.2018)). На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 по справі № 0640/4400/18 ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії в основному розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018. Розмір пенсії після перерахунку становив з 01.01.2018 - 6457,56 грн., з 01.01.2019 - 7508,28 грн. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 по справі № 240/12339/19 ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Після проведеного перерахунку на виконання рішення суду від 05.05.2020 по справі № 240/12339/19 сума пенсії становила 6657,00 грн., що є значно меншою, ніж до перерахунку, адже за рішенням суду від 18.10.2018 по справі № 0640/4400/18 розмір пенсії з 01.01.2019 становив 7508,28 грн. Тому доплата за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 відсутня.

Справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що оскаржувана позивачем постанова про накладення штрафу за не виконання рішення суду є правомірною, оскільки на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником надано перерахунку пенсії стягувана, на виконання рішення суду У справі №240/12339/19, де взято величину 100% сум підвищення - 7508,28 гри., тоді як вірним є показник 100% сум підвищення - 8559,00 гри., про що свідчить копія повідомлення надана стягевачем із Автоматизованої системи розрахунку пенсій Пенсійного фонду України та копія повідомлення про перерахунок пенсії з 01.01.2018. яка надана Головним управлінням Пенсійного фонду країни в Житомирській області. Отже, розмір пенсії ОСОБА_1 із 05.03.2019, здійснений на виконання рішення суду у спразі №240/12339/19, повинен становить 8559,00 гри. (7508,28 гри - фактично виплачена сума пенсії, а повинна становити 8559,00 грн. - 100% сума підвищення).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, після наданих сторонами пояснень, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладену у листі від 28.11.2019 № С-5417 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

З метою примусового виконання вказаного судового рішення було відкрито виконавче провадження ВП 63063356.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. від 17.02.2021 ВП № 63063356 на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було накладено штраф за невиконання рішення суду у справі №240/12339/19 у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Суд зазначає, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Також, суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Слід вказати, що позивач обґрунтовуючи свою позицію посилається на те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 по справі № 0640/4400/18 ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії в основному розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018. Розмір пенсії після перерахунку становив з 01.01.2018 - 6457,56 грн., з 01.01.2019 - 7508,28 грн.

Судом з КП "ДСС" було встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №240/4400/18, яке в установленому законом порядку набрало законної сили, було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення з 01.01.2018 основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення.

Крім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладену у листі від 28.11.2019 № С-5417 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а здійснення нових перерахунків пенсій не може нівелювати рішення, яке набрало законної сили.

Позивач на підтвердження своєї позиції надав роздруківки проведених перерахунків пенсії ОСОБА_1 , зокрема від 21.11.2018 з якого вбачається, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 90% становить 8559,00 грн.

Разом з тим, з розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 вбачається, що за період з березня 2019 по грудень 2019 року розмір його пенсії становив 7508,28 грн.

Вказані обставини дають суду підстави до висновку, що Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду не виконано, перерахунок пенсії ОСОБА_1 не проведено з 05.03.2019 по 31.12.2019.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року (№ 67534/01).

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджується матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що обов`язок щодо виконання рішення суду позивачем не виконано у повному обсязі, зважаючи на що оскаржувана постанова державного виконавця є такою, що відповідає вимогам законності, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (вул. Володимирська, 91, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.С. Токарева