Справа № 826/6754/17
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6754/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Ганечко О.М., Собківа Я.М.,

секретаря Ткаченка В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - Гайдай В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у місті Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29 листопада 2016 року, якими визначено грошове зобов`язання з податка на доходи фізичних осіб, військовому збору та штрафним санкціям.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сума додаткового блага визначена відповідачем без урахування положень пункта 8 підрозділа 1 розділа ХХ Податкового кодексу України.

Протокольною ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві його правонаступником Головним управління Державної податкової служби у місті Києві ( далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не виконано покладений на нього обов`язок встановити дійсні обставини справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує на тому, що додатковим благом є лише сума прощеної основної заборгованості по кредиту. При цьому, під час визначення суми додаткового блага відповідачем не виключено суму процентів.

Протокольною ухвалою суду замінено відповідача ГУ ДПС у м. Києві на його правонаступника з аналогічною назвою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що Державною податкової інспекцією в Оболонському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - позивачем за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої 20 жовтня 2016 року складено акт.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункта «д» підпункта 164.2.17 пункта 164.2 статті 164, підпункта 168.2.1 пункта 168.2 статті 168, пункта 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором ПAT «Укрсоцбанк» у 2015 році, у розмірі 555904,91 грн., відповідно, занижено податкове зобов`язання з податка на доходи фізичних осіб за 2015 рік у загальній сумі 110571,98 грн.;

- пункта 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем не нараховано та не перераховано до бюджету військовий збір в сумі 8338,57 грн. за 2015 рік з отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) боргу кредитором;

- підпункта 49.18.4 пункта 49.18 статті 49, пункта 176.1 статті 176, пунктів 179.1, 179.2 статті 179 Податкового кодексу України, що мало наслідком неподання декларації про отримані у 2015 році доходи.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом 26 листопада 2016 року прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 169658,09 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 135590,47 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 34067,62 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збора у сумі 12768,70 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 10214,96 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 2553,74 грн.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень - рішень, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що нарахування податкового зобов`язання здійснювалось лише виходячи з суми прощеного позивачеві основного розміру (тіла) кредиту, а відтак, на переконання суду, нарахування позивачеві податкового зобов`язання на всю суму прощеного боргу, включаючи проценти за користування кредитом, є протиправним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

За визначенням, наведеним у абзаці другому пункта 164.1 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (далі - ПК України), загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункта 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункта 164.2 статті 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

У відповідності до підпункта 14.1.47 пункта 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У підпункті 164.2.17 пункта 164.2 статті 164 ПК України закріплено види додаткових благ, зокрема: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, основна сума кредиту (боргу), прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу.

Положеннями підпункта 165.1.55 пункта 165.1 статті 165 ПК України також закріплено, що до загального місячного (річного) дохода платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб сума боргу прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, за мінусом суми, що дорівнює 50% однієї мінімальної заробітної плати.

Як установлено судом апеляційної інстанції, під час визначення суми, яка є додатковим благом, відповідач врахував положення підпункта 165.1.55 пункта 165.1 статті 165 ПК України та вирахував із суми дохода 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати.

Визначаючи розмір додаткового блага, контролюючий орган виходив з того, що оплачена позивачем сума у першу чергу підлягає зарахуванню на погашення заборгованості по нарахованим процентам, а вже потім - по кредиту.

Однак, відповідно до положень пункта 3.6. Договора про внесення змін до договора кредита, укладеного між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» 18 грудня 2015 року, сторони домовились, що першочергово кредитор здійснюватиме анулювання заборгованості за кредитом, а заборгованість за процентами та комісія підлягатиме анулювання в другу чергу.

Згідно пункта 2 цього Договора станом на дату його укладання заборгованість складає: заборгованість за кредитом в сумі 40630,72 долари США та заборгованість по нарахованим і не сплаченим процентам за користування кредитом 17329,06 доларів США.

На виконання умов Договора про внесення змін позивачем було здійснено наступні платежі:

- відповідно до Заяви від 18 грудня 2015 року позивачем внесено 1000,00 доларів США;

- відповідно до Заяви від 22 грудня 2015 року позивачем внесено 28012 доларів США.

З огляду на наведене, враховуючи положення пункта 3.6 Договора про внесення змін, 29012 доларів США є сумою погашеного кредита, а отже прощеною сумою є 11618,72 долари США (40630,72-29012,00), що за офіційним курсом Національного Банка України становить 273574,38 грн.

За вирахування 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (609,00 грн.) дохід позивача за 2015 рік складає 275965,38 грн., а податок на такий дохід - 54684,07 грн. ((12180 х 15%) + (263785,38 х 20%)).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № підлягає скасуванню в частині суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 80906,40 грн. (135590,47 грн. - 54684,07 грн.) та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20226,49 грн. (33897,50 грн. - 13671,01 грн.),

Пунктом 161 підрозділа 10 розділа XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збора становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункта. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збора до бюджета здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункта. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збора до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збора зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, сума військового збора складає 4139,48 грн. (275965,38 грн. х 1,5%), а штрафних (фінансових) санкцій - 1034,87 грн. (4139,48 грн. х 25%).

З огляду на що, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № підлягає скасуванню в частині суми грошового зобов`язання з військового збора у розмірі 6075,48 грн. (10214,96 грн. - 4139,48 грн.) та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1518,87 грн. (2553,74 грн. - 1034,87 грн.)

В решті зазначені податкові повідомлення - рішення є законними.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 3 та 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 6 цієї правової норми закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Правові засади справляння судового збора, платники, об`єкти та розміри ставок судового збора, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збора визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI у відповідній редакції (далі - Закон).

З огляду на те, що предметом позову є рішення відповідача, якими визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 182426,79 грн., позовні вимоги є вимогами майнового характера.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збора за подання адміністративного позову майнового характера, який подано фізичною особою складала 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збора за подання позову складає 1824,26 грн. (182426,79 грн. х 1%).

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, позивачу підлягає поверненню 736,99 грн. судового збора за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 29 листопада 2016 року № в частині суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 80906,40 грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20226,49 грн. та № в частині суми грошового зобов`язання з військового збора у розмірі 6075,48 грн. грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1518,87 грн.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 99 коп.

Постанова набирає законної сили з момента її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.М. Ганечко

Я.М. Собків

(Повний текст постанови складений 17 березня 2021 року.)