Справа № 200/11919/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 р. Справа№200/11919/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2020 № Ф-193574-45 та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2020 № Ф-193574-45.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років довічно відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 , виданим ПВ ФЕУ УМВС України в Донецькій області 05 лютого 2001 року. Зазначає, що з 28 жовтня 2002 року по 02 липня 2020 року здійснював незалежну професійну діяльність. 11 листопада 2020 року Покровським відділом по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Донецькій області винесено вимогу № Ф-193574-45 про сплату недоїмки з єдиного внеску, якою його зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску станом на 31.10.2020 у розмірі 19055 грн. 08 коп. Вважає, що оскільки він є ФОП та одночасно пенсіонером за віком, згідно із Законом України від 8 липня 2010 року № № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач вважає, що вимога підлягає скасуванню.

Відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач є платником єдиного соціального внеску та в даних правовідносинах повинен сплачувати його у повному обсязі. Оскільки станом на 31.10.2020 за ним обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску, контролюючим органом у відповідності до норм чинного законодавства було сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2020 № Ф-193574-45 на суму 19 055 грн. 08 коп.

Зазначає, що на підставі звернення позивача проведено аналіз ІКП за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність». За результатами розгляду звернення було здійснено коригування нарахувань у сумі 819,06 грн. Станом на 01.12.2020 заборгованість складає 18 236,02 грн.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що відповідно до пенсійного посвідчення від 05.02.2001 за №27081 позивач є пенсіонером за вислугу років МВС України з 07.06.2000, проте норма, визначена частиною 4 статті 4 Закону №2464, звільняє від сплати ЄСВ лише пенсіонерів за віком, до яких позивач не відноситься.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 28 жовтня 2002р. до 02 липня 2020р. перебував на податковому обліку в Авдіївській ДПІ Головного управління ДПС у Донецькій області як фізична особа-підприємець, у період з 01.10.2012 по 02.07.2020 як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідач, Головне управління ДПС Донецької області, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст.43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

З 07.06.2000 позивач отримує пенсію за вислугу років МВС України відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 , виданим ПВ ФЕУ УМВС України в Донецькій області 05 лютого 2001 року (а.с. 42).

За даними Єдиного реєстру адвокатів України 02.04.2002 ОСОБА_1 отримав посвідчення за № 679 за видом незалежної професійної діяльності - адвокат.

28 жовтня 2002 року позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_3 (а.с 11).

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_4 від 18 травня 2012 позивач здійснив перехід на спрощену систему оподаткування з 01 січня 2012 року (а.с. 12).

02 липня 2020 року Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис №4001187 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 13).

Судом встановлено, що 11.11.2020 відповідачем сформовано вимогу № Ф-193574-45 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2020, якою позивача зобов`язано сплатити суму єдиного внеску у розмірі 19055 грн. 08 коп. (а.с. 14).

Згідно розрахунку до вимоги, наданої відповідачем до відзиву, спірна вимога сформована за період з 19.04.2018 по 19.10.2020 (а.с. 53).

29 листопада 2020 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою про скасування вимоги Покровського відділу Головного управління ДПС в Донецькій області, складеної на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів за № Ф-193574-45 від 11 листопада 2020 року про сплату боргу (недоїмки), яка становить 19055,08 грн.

З відповіді Головного управління ДПС у Донецькій області від 12.12.2020 за №87642 /10/05-99-05-01-09 на заяву позивача вбачається, що скарга на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 3 розділу IV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 р. №1124, залишена без розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464- VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI та підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5, визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI (в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 № 3609, який набув чинності з 06.08.2011) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов: по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда або досягти віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12, 13 цього Закону та частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, аналізуючи наведене, суд зауважує, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII і які не досягли пенсійного віку, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ, оскільки від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримують пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічна правова позиція у подібній категорії спорів висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 у справі №826/28012/15.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.06.2000 призначено пенсію за вислугу років, що підтверджується матеріалами справи.

Однак в 2009 році позивач досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, згідно розрахунку до вимоги, наданої відповідачем до відзиву, спірна вимога сформована за період з 19.04.2018 по 19.10.2020.

За таких обставин, беручи до уваги, що позивач отримує пенсію за вислугу років та досяг 60 річного віку, суд приходить до висновку, що він звільнений від сплати єдиного соціального внеску з 2009 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимогу про сплату боргу від 11.11.2020 № Ф-193574-45 на суму 19055 грн. 08 коп. винесено відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірної вимоги, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте суд наголошує, що відповідачем вчинено не бездіяльність, а дії, які й мають бути визнані протиправними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до Донецького окружного адміністративного суду даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 14.12.2020, наявної в матеріалах справи.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 139, 60-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) щодо формування незаконної вимоги стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11 листопада 2020 року за № Ф-193574-45 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 19055,08 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) сформовану стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11 листопада 2020 року за № Ф-193574-45 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 19055,08 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою ст. 299 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 березня 2021 року.

Суддя С.В. Ушенко