Справа № 240/21262/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, визнання дій протиправними,
Іноземне підприємство "Євроголд Індестріз ЛТД" звернулося до суду з позовом, в якому просить:
-визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо надання Іноземному підприємству "Євроголд Індестріз Лтд" індивідуальної податкової консультації від 28 серпня 2020 року №3607/ІПК/99-00-05-06-02-06.
-зобов`язати Державну податкову службу України надати Іноземному підприємству "Євроголд Індестріз ЛТД" податкову консультацію, що відповідає вимогам п. 52.3 Податкового кодексу України та містить висновок щодо практичного застосування норм права із врахуванням положень чинного законодавства щодо того, чи є об`єктом оподаткування податком на додану вартість послуги нерезидента згідно договору доручення від 01.09.201. та яким слід вважати місце постачання послуг нерезидента згідно договору доручення від 01.09.2015.
Позовні вимоги мотивовані тим, що підприємство звернулося до відповідача із запитом щодо надання індивідуальної податкової консультації в частині питань:
Яким слід вважати місце постачання послуг нерезидента згідно договору доручення від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України - місце реєстрації отримувача послуг чи місце реєстрації постачальника послуг?
Чи є об`єктом оподаткування ПДВ послуги нерезидента згідно договору доручення на надання послуг від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України?
На вказаний запит отримано індивідуальну податкову консультацію від 28 серпня 2020 року №3607/ІПК/99-00-05-06-02-06, у якій відповідач конкретної відповіді на запит не надав, а лише процитував окремі норми ЦКУ і ПКУ та прийшов до висновку, що порядок оподаткування залежить від місця постачання послуг та категорії послуг, що постачаються. Також зазначив, що класифікація видів господарської діяльності платника не відноситься до компетенції ДПС. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем отримано , проте відзиву на позов у встановлений строк, не надано, без поважних причин. Неподання відповідачем відзиву у відповідності до ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України кваліфікується судом як визнання позову.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
07.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі, у якій просив надати відповідь на наступні питання:
1.Яким слід вважати місце постачання послуг нерезидента згідно договору доручення від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України - місце реєстрації отримувача послуг чи місце реєстрації постачальника послуг ?
2.Чи є об`єктом оподаткування ПДВ послуги нерезидента згідно договору доручення на надання послуг від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України ?
Практична необхідність отримання податкової консультації пов"язана зі складністю застосування ПКУ та полягає у необхідності формування чіткого розуміння в питанні необхідності нарахування податку на додану вартість за операціями з отримання від нерезидента послуг повіреного за договором доручення на надання послуг від 01.09.2015.
На звернення позивача, ДПС України надала податкову консультацію від 28.08.2020 № 3607/ІПК/99-00-05-06-02-06, у якій повідомлено, що з урахуванням положень п.186.2-186.3 ст.186 Податкового кодексу України порядок оподаткування ПДВ операцій з постачання нерезидентом резиденту послуг безпосередньо залежить від місця їх постачання та категорії послуг, що постачаються. Крім цього, класифікація видів господарської діяльності платника податку не відносить до компетенції ДПС. Згідно з нормами чинного законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які визначені ПКУ.
Вважаючи таку консультацію протиправно, оскільки вона не містить відповіді на поставлені питання, протиправною, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної податкової консультації, суд зазначає, що відповідно до пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Статтею 52 Податкового кодексу України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
За приписами ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Аналіз викладених норм права дає можливість дійти висновку, що індивідуальна податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.
Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.
Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
При наданні неякісної та/або незаконної податкової консультації, контролюючий орган порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та позбавляє права у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності.
Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але не містить висновків або рекомендацій щодо їх застосування для конкретного платника, який звернувся за таким роз`ясненням, підлягає скасуванню.
Виходячи із змісту положень наведених вище норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:
-опис питань, що порушуються платником податків;
-обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;
-висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Судом встановлено, що позивач у зверненні про надання індивідуальної консультації просив надати конкретну відповідь на поставлені питання:
1.Яким слід вважати місце постачання послуг нерезидента згідно договору доручення від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України - місце реєстрації отримувача послуг чи місце реєстрації постачальника послуг?
2.Чи є об`єктом оподаткування ПДВ послуги нерезидента згідно договору доручення на надання послуг від 01.09.2015 із пошуку потенційних партнерів, укладання ЗЕД-договорів від імені та в інтересах підприємства за межами території України?
Разом з тим, надаючи позивачу індивідуальну податкову консультацію відповідач процитував положення п.186.2-186.3 ст.186 ПК України та зазначив, що порядок оподаткування ПДВ операцій з постачання нерезидентом резиденту послуг безпосередньо залежить від місця їх постачання та категорії послуг, що постачаються. Крім цього, класифікація видів господарської діяльності платника податку не відносить до компетенції ДПС. Згідно з нормами чинного законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які визначені ПКУ.
Суд відмічає, що індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Вона не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення тексту консультації. Рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у певному податковому періоді у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.
Також необхідно звернути увагу, що у процесі нормативного регулювання оподаткування важливим є забезпечення справедливого балансу інтересів держави та платника податків, адже можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних ним дій має фундаментальне значення для правильності його застосування, а у випадку неоднозначності нормативних приписів підлягає застосуванню підхід, відповідно до якого істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника.
Таким чином, отримання податкової консультації з чіткою відповіддю на поставлене питання сприяє уникненню в подальшому податкових спорів щодо поставленого питання та стабільності суспільних відносин, а відповідач як контролюючий орган зобов`язаний вживати заходів до уникнення можливих податкових спорів, в тому числі, шляхом надання податкових консультацій з конкретних питань, що ним в даному випадку зроблено не було.
Зазначене свідчить про те, що надана позивача індивідуальна податкова консультація не відповідає вимогам, встановленим положеннями пункту 52.4 статті 52 Податкового кодексу України, оскільки не містить обов`язкових вимог, а саме: опису питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків; обґрунтування застосування норм законодавства; висновку з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Враховуючи викладене, суд вважає, відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання податкової консультації, що передбачений ст.52 ПК України.
Оскільки оскаржувана індивідуальна податкова консультація не містить повної обґрунтованої відповіді на поставлені позивачем питання, а фактично складається лише з переліку правових норм, суд дійшов висновку про недотримання відповідачем вимог податкового законодавства, що є підставою для скасування необґрунтованої індивідуальної податкової консультації.
Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування податкової консультації відповідача.
Водночас, зважаючи на те, що в силу вимог пункту 53.2 статті 53 ПК України скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової консультації з урахуванням висновків суду, суд вважає, що вимоги про зобов`язання відповідача надати нову податкову консультацію є передчасними, тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос