Справа № 480/1397/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
19 березня 2021 року Справа № 480/1397/21
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: державне підприємство "Національні інформаційні технології", міський голова міста Конотопа Семеніхін Артем Юрійович про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: державне підприємство "Національні інформаційні технології", міський голова міста Конотопа Семеніхін Артем Юрійович, про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.03.2020 року №934/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 », яким анульовано доступ державному реєстратору виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд повертає її позивачу, виходячи із наступного.
Ухвалою від 24.02.2021 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання копії такої ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. Зокрема, позивача було зобов`язано надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням ІНШИХ підстав для поновлення строку та наданням доказів на їх підтвердження.
Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 24.02.2021 було отримано позивачем 04.03.2021, про що свідчить підпис у відповідній графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Тобто, позивач у строк до 16.03.2021 мав право усунути зазначені в ухвалі суду від 24.02.2021, недоліки.
На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2021 в порядку усунення недоліків позовної заяви, представник позивача 05.03.2021 подав до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій з посиланням на постанови Верховного Суду від 23.04.2019 №819/2292/15 та від 23.04.2020 у справі №813/3756/17 вказав, що не будь-яке рішення (наказ), яке породжує негативні наслідки для особи, порушує її права, свободи чи інтереси, а лише незаконне. Для визначення критерію незаконності (необґрунтованості, безпідставності) рішення вирішальне значення мають причини (підстави) його винесення. Лише знаючи про причини (підстави) винесення відповідного рішення (наказу), позивач може оцінювати його не лише з позиції негативних наслідків, але й з позиції його законності, що в свою чергу визначає факт порушення прав, свобод чи інтересів позивача. Тому строк звернення до адміністративного суду починає перебіг з часу, коли особа дізналася про негативне рішення та причини (підстави) його винесення, тобто незаконний (в її розумінні) характер. Наявність цих двох умов формує факт порушення прав, свобод чи інтересів особи і з часу, коли особа дізналася про ці дві умови, - обчислюється строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.
Наголосив, що дійсно, про існування наказу Міністерства юстиції України від 13.03.2020 року № 934/5 знав 16.04.2020, однак це свідчить лише про обізнаність з існуванням негативного рішення. А про підстави його винесення дізнався лише 10.02.2021 після отримання документів на адвокатський запит, які в сукупності засвідчили для позивача про існування негативного рішення (наказу) і причини (підстави) його винесення. Тому вважає, що саме з 10.02.2021 має починатися відлік строку для звернення з позовом до адміністративного суду.
Враховуючи зазначене, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення з даним позовом до суду та поновити пропущений строк звернення.
При цьому, разом із заявою у порядку усунення недоліків, будь-яких інших доказів щодо строку звернення до суду, крім тих, що були подані разом із позовом, представник позивача не надав.
Перевіривши матеріали позову та подану представником позивача заяву у порядку усунення недоліків, суд зазначає наступне.
Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує наказ Міністерства юстиції України від 13.03.2020 року №934/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 ». При цьому, з позовом до суду звернувся 19.02.2021.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, поданої в порядку усунення недоліків, так само як і у позові щодо пропущеного процесуального строку, позивач наводить те, що лише 10.02.2021 року після отримання документів на адвокатський запит, які в сукупності засвідчили для позивача про існування негативного рішення (наказу) і причини (підстави) його винесення, дізнався про порушене право.
Так, дійсно, як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №813/3756/17, Суд вказав, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.
Водночас, при цьому, Суд наголосив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Так, судом у даній справі з автоматизованої програми "Діловодство спеціалізованого суду" та даними з Єдиного державного реєстру судових рішень достовірно встановлено, що позивач звертався 16.04.2020 до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №934/5 від 13.03.2020, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 16.04.2020 було відмовлено у її задоволенні. Тобто, станом на 16.04.2020 позивачеві достовірно було відомо про прийняття оскаржуваного рішення Міністерства юстиції України від 13.03.2020.
При цьому, позивач не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце ще 16.04.2020, та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на їх судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.
Відтак, необхідно зважати на тривалість строку, який пропущено, поведінку позивача, яка передувала зверненню до суду з позовом.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 23.04.2020 у справі №813/3756/17, на яку посилається сам представник позивача.
Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд з огляду на вищевказане не визнав причини пропуску строку позивачем поважними та погодився з судами попередніх інстанцій щодо висновків про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду. Відтак, взагалі є незрозумілим посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на вказану постанову Верховного Суду.
Щодо постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі №819/2292/15, на яку також посилається представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, Верховний Суд дійсно погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо не пропущення строку звернення позивачем до суду, з урахуванням того, що позивач неодноразово звертався до відповідача із зверненнями та заявами про зобов`язання вчинити дії, зокрема, включити його у загальний Перелік та вжити належних заходів до відшкодування належних йому грошових коштів за вкладом. Проте у своїх відповідях відповідач лише повідомляв, що його Уповноваженою особою на ліквідацію банку сформовано повний Перелік, але у ньому відсутня інформація про вклад позивача, не зазначаючи при цьому про причину не включення останнього до Переліку та Загального реєстру. Та лише 03.06.2015 з листа від Уповноваженої особи позивач дізнався про порушення свого права на відшкодування належних йому грошових коштів за вкладом за рахунок Фонду. Тобто, у даних спірних відносинах мало місце саме неодноразове звернення позивача до відповідача з метою дізнатися причини не вчинення останнім дій щодо позивача.
Водночас, як зазначалося судом вище, у спірних відносинах у даній справі, позивач не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце ще 16.04.2020, та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на їх судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду. Жодних доказів на підтвердження будь-якого звернення до відповідача для з`ясування обставин прийняття оскаржуваного наказу, крім запиту адвоката, надісланого лише в лютому 2021 року (понад дев`ять місяців з дня, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваного наказу), ні позивачем, ні його представником суду не додано.
При цьому, посилання представника позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, на не знання підстав прийняття оскаржуваного рішення Міністерства юстиції України від 13.03.2020 як другу умову факту порушення прав, що не давало позивачу змоги звернутися до суду вчасно, суд вважає недоречними, оскільки представником позивача, при цьому, не наведено, які заходи ним вживалися до подання адвокатського запиту адвоката ОСОБА_2 з метою дізнатися причини (підстави) прийняття оскаржуваного рішення Міністерства юстиції України.
Крім того, суд вкотре зауважує, що за приписами ч.4 ст.79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк (в даному випадку згідно ч.2 ст.79 КАС України - разом з позовом) з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Згідно ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Також, відповідно до ч.1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відтак, на переконання суду, позивач мав змогу подати позов у встановлений строк з клопотанням про витребування судом інших доказів, та подати додаткові обґрунтування позову вже після звернення з позовом до суду, у випадку наявності такої необхідності.
За таких обставин, з урахуванням зазначеного, вказані представником позивача причини пропуску строку звернення з позовом до суду у заяві, поданій у порядку усунення недоліків позовної заяви, не приймаються судом до уваги, а відтак, зазначені у заяві підстави не можуть бути розцінені поважними, що унеможливлює поновлення строку судом звернення з позовом до суду.
Будь-яких інших заяв чи доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду станом на сьогодні позивачем чи його представником не надано.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).
Відповідно до п.п.1,9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (п.9).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву державного реєстратора виконавчого комітету Конотопської міської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: державне підприємство "Національні інформаційні технології", міський голова міста Конотопа Семеніхін Артем Юрійович про визнання протиправним та скасування наказу і додані до неї документи - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко