Справа № 580/514/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/514/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.,

позивач ОСОБА_1 ,

пр-к позивача ОСОБА_2 ,

пр-к відповідача Дубиновська Ю.О. ,

пр-к відповідача Азаров П.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протипраним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області, в якому просив :

- визнати протиправним наказ Управління Держпраці у Черкаській області №173-к від 23.12.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 ", накази №180-к від 28.12.2019 та №1-к від 02.01.2020 "Про внесення змін до наказу від 23.12.2019 №173-к", Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Управління Держпраці у Черкаській області, які займають посади державної служби категорій "Б" та "В" у 2019 році, затверджений наказом Управління від 20.12.2019 №105-АГ в частині, що стосується ОСОБА_1 та скасувати;

- поновити на посаді Начальника відділу нагляду у будівництві, котлонагляду, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_1 ;

- стягнути з Управління Держпраці у Черкаській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Управління Держпраці у Черкаській області на користь позивачу витрати на правову допомогу в розмірі 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач за результатами негативного висновку оцінювання результатів службової діяльності позивача прийняв рішення про звільнення із займаної посади, тоді як вимогами п.43 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою КМУ від 23.08.2017 №640, передбачено проведення повторного оцінювання. Також зазначає, що спірний наказ №173-к від 23.12.2019 прийнятий у період перебування позивача на лікарняному, а накази №180-к від 28.12.2019 та №1-к від 02.01.2020 щодо внесення змін до наказу про звільнення прийняті на підставі інформації, що отримана незаконним шляхом, оскільки листок непрацездатності позивач подав відповідачу 08.01.2020. Крім того, вказані накази про внесення змін підписані заступником начальника М. Жарковою., а не безпосередньо керівником позивача О. Лазарєвою. Також позивач наголошує, що підставою його звільнення зазначено п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», тоді як виключний перелік підстав для можливого звільнення позивача визначений ст.40 Кодексу законів про працю України. Крім того зазначає, що з ним не проведено повний розрахунок у день звільнення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Скаржник вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2021 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права, звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 15.01.2016 №2-к позивача призначено на посаду головного державного інспектора з питань праці відділу нагляду в будівництві, котлонагляду на транспорті та зв`язку з 16.01.2016.

Наказом відповідача від 19.04.2016 позивача переведено на посаду начальника відділу нагляду в будівництві, котлонагляду на транспорті та зв`язку з 19.04.2016.

17.12.2018 першим заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області В. Мащенком складено завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності позивача зі строком виконання до 01.10.2019. Із вказаним завданням позивач ознайомлений під підпис 17.12.2018 (том 2 а.с.262).

Наказом відповідача від 04.10.2019 №84-АГ доручено вчинення заходів щодо результатів виконання завдань державними службовцями Управління Держпраці у Черкаській області та проведення оціночної співбесіди.

06.11.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області М.В. Жарковою підписано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців стосовно позивача відповідно до якого визначено середній бал 1,8, що відповідає негативній оцінці результатів оцінювання. В обґрунтування оцінки зазначено, що якість виконаної роботи незадовільна. Не у повній мірі виконуються вимоги нормативно-правових актів, доручень, наказів та вказівок керівництва. Практично відсутня ініціативність, висока пасивність у роботі та необґрунтовані підходи до організації робочого процесу. До виконання завдань підійшов формально. Завдання виконані частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання.

Із вказаним висновком позивач ознайомлений 07.11.2019 із запереченнями і зауваженнями.

Наведений висновок затверджений наказом відповідача від 20.12.2019 №105-АГ за підписом начальника Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєвої.

20.12.2019 голові профкому первинної профспілкової організації Жарковій М.В. за підписом начальника Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєвої направлено лист №16/26-3842 щодо погодження звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

За наслідками засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Управління Держпраці у Черкаській області, оформленого протоколом від 20.12.2019 №20, надано згоду на припинення державної служби та звільнення позивача із займаної посади.

20.12.2019 Черкаській обласній організації профспілки працівників державних установ за підписом начальника Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєвої направлено лист №16-26/3844 щодо погодження звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Постановою президії облавного комітету Черкаської обласної організації профспілки працівників державних установ від 23.12.2019 №П-23-4 надано згоду на припинення державної служби та звільнення позивача із займаної посади відповідно до п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Наказом відповідача від 23.12.2019 №173-к за підписом начальника Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєвої припинено державну службу та звільнено позивача з посади начальника відділу нагляду в будівництві, котлонагляду на транспорті та зв`язку з 28 грудня 2019 року відповідно до п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Наказом відповідача від 28.12.2019 №180-к за підписом заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області М. Жаркової внесено зміни до наказу від 23.12.2019 №173-к, замінивши числа та слова « 28 грудня 2019» на « 02 січня 2020».

Наказом відповідача від 02.01.2020 №1-к за підписом заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області М. Жаркової внесено зміни до наказу від 23.12.2019 №173-к, замінивши числа та слова « 02 січня 2020» на « 08 січня 2020 року».

Не погоджуючись із вказаними висновком щодо оцінювання результатів службової діяльності та наказами стосовно звільнення позивач звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регулює Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (станом на час проведення оцінювання позивача та його звільнення; далі - Закон №889-VIII).

Частиною 1 ст.1 Закону №889-VIII зазначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах

Частинами 1, 2 ст.44 Закону №889-VIII визначено, що результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Частинами 3-7 ст.44 Закону №889-VIII визначено, що оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.

Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.

Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

У разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.11 ст.44 Закону №889-VIII).

Кабінет Міністрів України постановою від 23.08.2017 №640 затвердив Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Типовий порядок), який визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців. Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «А», «Б» і «В».

Пунктом 7 Типового порядку визначено, що оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

За правилами пункту 9 Типового порядку оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).

Згідно з п.п.11-13 Типового порядку державному службовцю визначається від двох до п`яти завдань. Строк виконання завдання має бути реальним для досягнення необхідного результату та визначатися з урахуванням дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань відповідно до пункту 13 цього Типового порядку. Завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному. Визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.

Відповідно до пункту 15 Типового порядку для визначення результатів виконання завдань суб`єктом призначення приймається наказ (розпорядження), в якому зазначається: список державних службовців; строк визначення результатів виконання завдань; доручення, необхідні для організаційного забезпечення проведення цього етапу оцінювання (у разі потреби).

Висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року (пункт 16 Типового порядку).

Пунктом 33 Типового порядку визначено, що завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

За приписами пункту 36 Типового порядку визначення результатів виконання завдань державним службовцем, на якого покладено виконання обов`язків за посадою державної служби категорії «А», «Б» або «В», здійснює керівник вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.

Абзацом першим пункту 37 Типового порядку передбачено, що для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", оціночну співбесіду.

Згідно з пунктом 40 Типового порядку безпосередній керівник передає службі управління персоналом оформлену в установленому порядку форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8 для зберігання в особовій справі такого державного службовця.

За приписами пункту 41 Типового порядку висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 47 Типового порядку у разі отримання державним службовцем негативної оцінки відповідний висновок може бути оскаржений таким державним службовцем.

При цьому, згідно з ч.6 ст.44 Закону №889-VIII (у редакції станом на час визначення результатів оцінювання позивача) у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

За змістом наведеної норми закону наявність негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є безумовною підставою для припинення державної служби (звільнення) державного службовця.

Оскільки обґрунтування позову стосуються бездіяльності відповідача щодо непроведення повторного оцінювання, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції мав перевірити на предмет законності та обґрунтованості наступні питання: чи було оцінювання результатів службової діяльності позивача проведено уповноваженою особою; чи був дотриманий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності та затвердження результатів такого оцінювання, чи відноситься до компетенції відповідача вирішення питання повторного оцінювання та чи існувала для цього законні підстави.

Крім того, вирішуючи питання законності та обґрунтованості винесених відповідачем наказів про звільнення (зміни дати звільнення), суд мав перевірити чи було прийнято таке рішення обґрунтовано та в межах повноважень, чи отримано згоду профспілкового комітету тощо.

З матеріалів справи убачається, що за результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за 2019 рік, оцінка результатів службової діяльності позивача на посаді начальника відділу нагляду в будівництві, котлонагляду на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Черкаській області визначена, як «негативна», а середній бал становить 1,8. Зазначений Висновок щодо оцінювання позивача затверджено наказом відповідача від 20.12.2019 №105-АГ.

Судом першої інстанції встановлено та позивачем не спростовано, що начальник Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєвою та її заступник М. Жарковою під час здійснення оцінювання та затвердження результатів службової діяльності позивача діяли на підставі та в межах повноважень, визначених законом, оскільки мають відповідне право на проведення такого оцінювання та затвердження його результатів. Вчинення вказаними посадовими особами зазначених дій є способом реалізації повноважень, а здійснення дій є процесом реалізації наданих законом функцій.

Наразі, позивач вважаючи Висновок протиправним доводів щодо цього не навів та не зазначив доказів на підтвердження обставин незгоди з викладеними у висновку результатами виконання завдань. Також відсутні доводи позивача щодо протиправності наказу від 20.12.2019 №105-АГ, яким затверджений вказаний висновок.

Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя».

З огляду на наведене, суд першої інстанції правомірно уникнув аналізу правильності результатів проведеного оцінювання.

Щодо позовних вимог позивача в частині того, що п.43 Типового порядку, передбачено проведення повторного оцінювання, колегія суддів зазначає таке.

Станом на час проведення оцінювання діяльності та час звільнення позивача ч.6 ст.44 Закону №889-VIII діяла в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №117-IX від 19.09.2019 та визначала, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

Натомість, п.3 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності. Тобто, діюча на час виникнення спірних правовідносин норма Закону №889-VIII встановлювала лише один правомірний та законний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень (суб`єкта призначення на державну службу) у випадку, якщо державний службовець отримав негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, - звільнення зі служби.

Водночас, відповідно до п.43 Типового порядку (у редакції до 12.02.2020) у разі отримання державним службовцем негативної оцінки проводиться повторне оцінювання відповідно до цього Типового порядку. Затвердження висновку щодо повторного оцінювання здійснюється за формою згідно з додатком 5 не раніше ніж через три місяці та не пізніше ніж через п`ять місяців після затвердження висновку, що містить негативну оцінку. Зазначений порядок проведення повторного оцінювання відповідав вимогам ст.44,87 Закону у редакції, що діяла до прийняття Закону № 117-IX від 19.09.2019 та не був своєчасно приведений у відповідність з вимогами Закону, враховуючи законодавчі зміни.

Отже, у період з 25.09.2020 до 04.02.2020 існувала правова колізія між Законом «Про державну службу», як актом вищої юридичної сили та Типовим порядком, як підзаконним нормативно правовим актом щодо питання проведення повторного оцінювання.

Відтак, у правовому регулюванні спірних правовідносин має місце ієрархічна колізія, яка виникла внаслідок регулювання одних фактичних відносин нормами, закріпленими в актах, що мають різну юридичну силу.

Відповідно до, ст.113 Конституції України, як акт найвищої юридичної сили встановлює, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Крім того, згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки вимога п.43 Типового порядку щодо необхідності проведення повторного оцінювання у разі отримання державним службовцем негативної оцінки суперечить акту вищої юридичної сили, а саме п.3 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII, який передбачає звільнення державного службовця за наявності негативної оцінки його діяльності, колегія суддів дійшла висновку, що п.43 Типового порядку не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах в силу положень ч.4 ст.9 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень Закону№889-VIII, а не Типового порядку. Як підзаконного акту.

Висновки суду першої інстанції щодо цього узгоджуються з аналогічними висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 28.05.2019 у справі №826/11346/15, від 08.04.2020 у справі №826/25373/15, від 25.11.2020 у справі №640/1104/19, що обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Щодо доводів позивача в частині визначення підстави звільнення не у відповідності до ст.40 Кодексу законів про працю України колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відтак, спеціальним законом щодо спірних правовідносин є Закон України Про державну службу , у той час як до питань, які ним не врегульовані, підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України.

Аналогічна позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 17.02.2015 року у справі №21-8а15, де вказано, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Звільнення позивача відбулося з підстав, передбачених спеціальним законом - п.3 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII. Отже висновки суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного наказу від 23.12.2019 №173-к «Про звільнення ОСОБА_1 », ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо доводів позивача, що його звільнено у період тимчасової непрацездатності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.87 Закону №889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Крім того, з матеріалів справи установлено, що факт тимчасової непрацездатності позивача у період з 23.12.2019 по 04.01.2020 включно підтверджується листком непрацездатності, серія АДФ №841377, виданий КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»,

Відтак, з урахуванням вихідних та святкових днів (05.01.2020-07.01.2020) днем звільнення позивача вважається перший робочий день, наступний після закінчення тимчасової непрацездатності, а саме 08.01.2020, що відповідає вимогам ч.5 ст.87 Закону №889-VIII.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача, що його звільнено у період тимчасової непрацездатності, а також щодо протиправності наказів №180-к від 28.12.2019 та №1-к від 02.01.2020.

Стосовно посилань позивача, що накази №180-к від 28.12.2019 та №1-к від 02.01.2020 підписані заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області М.Жарковою, яка не мала повноважень на їх підписання, колегія суддів зауважує таке.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що згідно з додатком 2 «Заміщення повноважень» до наказу відповідача від 01.08.2018 №07 «Про розподіл обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області» посаду начальника та першого заступника начальника Управління заміщає заступник начальника.

Згідно з табелями обліку робочого часу 28.12.2019 керівник Управління Держпраці у Черкаській області О. Лазарєва перебувала у відрядженні, а 02.01.2020 - у відпустці.

Оскільки станом на 28.12.2019 та 02.01.2020 повноваження начальника Управління Держпраці у Черкаській області виконувала заступник начальника Управління Держпраці у Черкаській області М.В. Жаркова, доводи позивача щодо відсутності у неї права підпису вищевказаних наказів, суд першої інстанції правомірно вважав необґрунтованими.

Щодо тверджень позивача про непроведення з ним повного розрахунку в день звільнення, суд першої інстанції обґрунтовано виходи з положень абз.2 ч.5 ст.87 Закону №889-VIII, який визначає, що оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок у разі звільнення державного службовця після закінчення його тимчасової непрацездатності проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Оскільки позивача фактично звільнено з 08.01.2020 після закінчення його тимчасової непрацездатності, вказана норма передбачає проведення з ним повного розрахунку протягом семи днів з дня звільнення, а не у день звільнення, як це стверджує позивач.

Враховуючи вищевикладене та доводи, зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.03.2021р.)