Справа № 640/27349/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Київ № 640/27349/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області (надалі - відповідач), адреса: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-А, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у нерозгляді Заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства за територіальним походження від 18 вересня 2020 року відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області зареєструвати ОСОБА_1 громадянином України.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень протиправного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області позивачем було подано клопотанням № 20200923/01 про розгляд заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням від 18 вересня 2020 року відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» з дотриманням встановленим чинним законодавством умов щодо набуття громадянства та подання заяви для його набуття.

Однак, на переконання представника позивача, органом міграційної служби було протиправно відмовлено у розгляді заяви позивача з підстав неможливості засвідчення посадовою особою Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області копій документів, доданих до Заяви та здійснення територіальними підрозділами Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області службової діяльності у звичайному режимі, оскільки на вказані обставини на думку Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, виключають можливість надсилання заяви поштою.

Позивач зазначає, що, так відповідно до пункту 5 Розділу І Порядку заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Водночас, останній звертає увагу, що тим же пунктом вказаного вище порядку передбачено, що за наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

На підтвердження поважності причин, які стали підставою для направлення заяви поштовим зв`язком представник позивача в позовній заяві зазначає відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року № 641 станом на дату звернення із заявою від 18 вересня 2020 року, будо встановлено, що в`їзд іноземців на територію України було заборонено, а позивач на момент надсилання такої заяви знаходився поза межами України, у зв`язку з чим на переконання представника позивача, міграційним органом було протиправно відмовлено у розгляді заяви позивача.

Керуючись вищевикладеним та не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до приписів пункту 5 Порядку заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто та під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Представник відповідача звертає увагу, що у відповідності до пункту 90 Порядку територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Тобто, на переконання представника відповідача, явка особи яка подає відповідні документи на набуття громадянства України є обов`язковою.

Однак, представник відповідача зауважує, що 23 вересня 2020 року позивачем до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» було подано засобами поштового зв`язку без особистої явки, у зв`язку з чим на переконання представника відповідача дії міграційного органу є правомірними.

У зв`язку з вищевикладеним представник відповідача просить суд залишити позовні вимоги позивача без задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували сторони, 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Однак, листом Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області № 8027.14- 3568/8027.7-20 від 10 жовтня 2020 року позивачу було повідомлено, що подана позивачем заява була розглянута уповноваженими особами відповідно до Закону України «Про звернення громадян», однак у зв`язку з тим, що заява позивачем була подана засобами поштового зв`язку та тим, що додані до формалізованої заяви про оформлення набуття громадянства України копії документів не можуть бути засвідчені відповідно до чинного законодавства України, з підстав того, що заява була подана не особисто позивачем, питання щодо оформлення громадянства вирішено не було.

Не погоджуючись з вищевикладеним та вважаючи дії уповноваженого органу міграційної служби щодо не вирішення питання заяви про оформлення громадянства України за територіальним походженням, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових визначає Закон України «Про громадянство України» № 2235-III від 18 січня 2001 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» вбачається, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про громадянство України», законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; 2) запобігання виникненню випадків безгромадянства; 3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; 4) визнання права громадянина України на зміну громадянства; 5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя; 6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; 7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що позивач звернувся до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області з заявою щодо набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про громадянство України».

Зазначений у пункті 2 статті 6 Закону України «Про громадянство України», принцип набуття громадянство України за територіальним походженням деталізований у статті 8 цього ж Закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 8 Закону України «Про громадянство України», іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з частинами 7, 8 вказаної вище статті, датою набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 8, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави.

В свою чергу, за правилами статті 24 Закону України «Про громадянство України», прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20серпня 2014 року, державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, реалізує Державна міграційна служба України (ДМС), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 вказаного Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасування.

А в силу вимог абзацу 1 пункту 7 Положення, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

В свою чергу, суд звертає увагу, що Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджений Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006).

За правилами пункту 2 розділу I вказаного Порядку, заява про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, оформлюється на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.

Також в силу вимог пунктів 3-5 цього ж Розділу, заява з питань громадянства подається заявником особисто у письмовій формі з зазначенням дати її складання, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні, якщо особа проживає в Україні на законних підставах.

Документи, що подаються для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням зазначені у пунктах 24-44 Розділу II вказаного Порядку.

Так, згідно з вимогами пункту 24 вказаного розділу, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

В свою чергу, згідно з вимогами пункту 28 вказаного розділу, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За правилами пункту 92 вказаного Положення, територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

При цьому, згідно з пунктом 93 вказаного Положення, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

А відповідно до пункту 94 Порядку, територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

За вимогами пункту 95 Порядку, рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Судом встановлено, що листом Дніпровського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 8027.14-3568/8027.7-20 від 10 жовтня 2020 року роз`яснено, що «... відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах.

Відповідно до п. 93 Порядку територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

У разі прийняття належно оформлених документів з питань громадянства України, посадова особа територіального підрозділу Державної міграційної служби України засвідчує правильність заповнення заяви та факт прийняття всіх необхідних документів підписом із зазначенням посади та дати прийняття документів.

Відповідно до абз. 6 п. 5 Порядку під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Відповідно до абз. 1 п. 70 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 55 від 17 січня 2018 року (далі - Типова інструкція), установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, крім випадків створення паперових копій електронних документів, що надійшли до установи через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (далі - система взаємодії), а також у випадках, передбачених цим пунктом.

Напис про засвідчення паперової копії документа у паперовій формі складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, власного імені та прізвища, дати засвідчення копії та проставляється нижче реквізиту документа «Підпис» (п. 71 Типової інструкції)».

Враховуючи вищевикладене, уповноважена особа органу міграційної служби прийшла до висновку, що додані до формалізованої заяви про оформлення набуття громадянства України копії документів не можуть бути засвідчені відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з тим, що позивачем вказана заява була подано всупереч вимогам встановленим Порядком, а саме надіслано заяву засобами поштового зв`язку (не подано особисто).

Крім того, листом Дніпровського РВ ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області № 8027.14-3568/8027.7-20 від 10 жовтня 2020 року звернуто увагу позивача, що «... відповідно до наказу ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області № 51аг від 08 травня 2020 року обмежений режим роботи на період карантину встановлювався з 12 травня 2020 року по 22 травня 2020 року. З 22 травня 2020 року територіальні підрозділи ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області здійснюють службову діяльність у звичайному режимі.

Враховуючи вищезазначене, заяву про наявність поважних причин для надсилання заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням поштою від 23 вересня 2020 року розглянуто відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

Тобто, з аналізу вищевикладеного можна прийти до висновку, що уповноваженими особами органу міграційної служби розглянуто заяву, та у зв`язку з тим, що позивачем всупереч пункту 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 було подано заяву засобами поштового зв`язку, а не особисто як те передбачено вказаною інструкцією, питання щодо оформлення громадянства за територіальним походження розглянуто не було.

Суд в свою чергу зазначає, що відповідно до пункту 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 встановлено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

При цьому, цим же пунктом вказаного порядку передбачено, що за наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

В свою чергу суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про становлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 10-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року № 641 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; від 17 вересня 2020 року) станом на дату звернення позивача із заявою від 18 вересня 2020 року про оформлення громадянства за територіальним походженням було встановлено, що на час дії карантину в період з 00 год. 00 хв. 28 серпня 2020 року до 00 год. 00 хв. 28 вересня 2020 року забороняється в`їзд на територію України іноземцям та особам без громадянства, крім таких осіб, які:

- є одним із подружжя, батьками, дітьми, бабою або дідом громадянина України;

- прибувають в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти;

- проходять військову службу у Збройних Силах;

- постійно або тимчасово проживають на території України та мають посвідку на постійне проживання або посвідку на тимчасове проживання;

- визнані біженцями або особами, які потребують додаткового захисту;

- мають дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства;

- є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей;

- є главами та членами офіційних делегацій іноземних держав, співробітниками міжнародних організацій, а також особами, які їх супроводжують, та в`їжджають в Україну на запрошення Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Міністерства закордонних справ;

- є особами, які прибувають в Україну на запрошення Міністерства закордонних справ;

- є водіями та/або членами екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні перевезення, членами екіпажів повітряних, морських і річкових суден, членами поїзних і локомотивних бригад;

- є інструкторами збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО «Партнерство заради миру», які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил або прибувають на запрошення Міністерства оборони;

- є діячами культури, що прибувають на запрошення закладу культури разом з однією особою, що супроводжує кожного з них;

- прибувають для участі в офіційних спортивних змаганнях, що проходять на території України, та супроводжуючих їх осіб;

- є технічними спеціалістами, які прибувають в Україну на запрошення представників українських підприємств;

- є особами, що здійснюють перевезення гемопоетичних стовбурових клітин для трансплантації;

- прибувають на лікування до закладів охорони здоров`я України.

Іноземцям та особам без громадянства, яким згідно з підпунктом 1 цього пункту заборонено в`їзд на територію України, за наявності підстав гуманітарного характеру Голова Державної прикордонної служби може дозволити перетнути державний кордон.

Вказаний список осіб які входять до переліку тих хто може перетинати кордон України є вичерпним, та з аналізу наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач не входить до переліку вказаних вище осіб, які мають право перетинати кордон України.

При цьому, з аналізу матеріалів справи встановлено, що позивач на момент звернення до органів міграційної служби знаходився поза межами кордонів України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказані вище підстави, а саме заборона перетину кордону України у зв`язку з встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на переконання суду являються поважними, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у нерозгляді Заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства за територіальним походження від 18 вересня 2020 року відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, у зв`язку з чим вимоги позовної заяви в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України та зареєструвати ОСОБА_1 громадянином України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України та зареєструвати ОСОБА_1 громадянином України, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (№ К/9901/2399/17).

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях прийняття рішення щодо набуття громадянства України.

У зв`язку з чим, суд вважає що належним та допустим захистом прав позивача буде зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повторно розглянути документи подані ОСОБА_1 для вирішення питання оформлення громадянства України за територіальним походженням, з урахуванням висновків викладених в даному судовому рішенні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме,

- визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у нерозгляді Заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства за територіальним походження від 18 вересня 2020 року відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215;

- зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повторно розглянути документи подані ОСОБА_1 для вирішення питання оформлення громадянства України за територіальним походженням, з урахуванням висновків викладених в даному судовому рішенні.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 630,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у нерозгляді Заяви ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства за територіальним походження від 18 вересня 2020 року відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повторно розглянути документи подані ОСОБА_1 для вирішення питання оформлення громадянства України за територіальним походженням, з урахуванням висновків викладених в даному судовому рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП відсутній) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн (шістсот тридцять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-а, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова