Справа № 520/1816/19
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року
м. Київ
справа №520/1816/19
адміністративне провадження №К/9901/22824/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 (колегія суддів: Калитка О.М., Калиновський В.А., Кононенко З.О.) у справі №520/1816/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 оформлене пунктом 58 протоколу № 2 від 18.01.2019;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013, у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;
- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Міністерством оборони України протиправно складено рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки ІІ групу інвалідності встановлено з 01.01.2015, а тому має право на одноразову грошову допомогу, в розмірі, встановленому Порядком № 975. Вважає посилання Міністерства оборони України на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.06.2018 по справі №750/5074/18 безпідставним, оскільки фактичні обставини у справі, яку він розглядав, та у справі, розглянутій Верховним Судом різні.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 скасовано.
Прийнято нове, яким адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 оформлене пунктом 58 протоколу № 2 від 18.01.2019.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013, у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що станом на момент первинного встановлення позивачу інвалідності діяла редакція статті 16 Закону "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала виплату такої допомоги, у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. Відтак, для позивача, як для особи, яка проходила строкову військову службу та отримала інвалідність, виникнення права на одноразову грошову допомогу пов`язується з настанням інвалідності або безпосередньо під час проходження військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Вказує, що на час первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (08 жовтня 2012 року) у зв`язку з пораненням, контузією, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499).
Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2019 відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.1983 по 06.02.1986 проходив строкову військову службу у Збройних Силах, в тому числі брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан у складі військової частини пп. 44628, що підтверджується військовим квитком, архівною довідкою.
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1761 від 11.10.2011, поранення (контузія) і захворювання рядового запасу ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно виписки МСЕК серії НОМЕР_1 від 09.11.2011 позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення (контузія) і захворювання пов`язані з виконанням військових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії строком до 01.12.2012.
28.11.2016 позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення (контузія) і захворювання пов`язані з виконанням військових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії строком до 01.12.2017, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №131713 від 28.11.2016.
Випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №686363 від 11.12.2017 позивачу повторно встановлена друга група інвалідності внаслідок поранення (контузія) і захворювання пов`язані з виконанням військових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії строком до 01.12.2019.
22.03.2018 позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з відповідним пакетом документів.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.01.2019 №2 пунктом 58 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з п. б ч. 2 статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, що діяла на час встановлення інвалідності у 2011 р. та пп. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМ України від 28.05.2008 № 499 - виплата одноразової грошової допомоги провадиться у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного йому при виконати обов`язків військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. ОСОБА_1 інвалідність встановлена понад 3-місячний термін.
Вважаючи, що рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу, як військовослужбовцю строкової служби, інвалідність встановлено понад тримісячний термін після звільнення, визначеного ч.6 ст.16 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції яка діяла на час встановлення йому інвалідності), а також пп. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, тому рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а вимоги безпідставними. При цьому суд послався на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/18.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд дійшов висновку, що предметом спору є призначення допомоги при встановленні другої групи, яка встановлена 28.11.2016. При цьому, апеляційний суд не погодився з судом першої інстанції щодо врахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 750/5074/17, оскільки в цьому випадку позивачу встановлено ІІ групу інвалідності 28.11.2016, а тому застосуванню підлягають положення Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, який діяв на день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності. При вирішенні цієї справи послався на постанову Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 760/20297/16-а.
Колегія суддів дослідивши спірні правовідносини, зазначає таке.
Статтею 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги ) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закону №2011-ХІІ в редакції, що діяла у серпні 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане саме з датою встановлення інвалідності та визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент.
Предметом спору у справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.
Третю групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено у 2011 році.
Другу групу інвалідності позивачу встановлено 28.11.2016 та підтверджено 01.11.2017, що підтверджується довідками МСЕК, наявними в матеріалах справи.
На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, 28 листопада 2016 року діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.09.2018 у справі № 760/20297/16-а, на який послався суд апеляційної інстанції при вирішенні справи. Водночас постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/18 містить інші обставини справи, відмінні від цієї, зокрема інвалідність позивачу у справі №750/5074/18 встановлена під час дії Порядку № 499.
Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Частиною другою пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня у справі № 820/2504/18.
Таким чином, ІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 28.11.2016, відтак Міноборони має розглянути заяву та ухвалити рішення, передбачене Порядком №975, а тому висновок суду апеляційної інстанції є правильним, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язанням Міноборони розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення згідно із Порядком № 975.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді А.І. Рибачук

Л.Л. Мороз