Справа № 640/12084/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Київ № 640/12084/19

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про визнання протиправним та скасування розпорядження №197 від 12.02.2019 та постанови №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження №197 від 12.02.2019 та постанови про застосування штрафних санкцій №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2019 залишено позовну заяву без руху

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг було встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та громадянкою ОСОБА_1 був укладений електронний договір про надання кредиту №1744585 від 04.08.2018, в порушення вимог якого Товариство не направляло споживачу пропозиції укласти електронний договір позики, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», чим застосовано до позивача оскаржуване розпорядження про застосування заходів випливу. Так, позивач вважає вказане розпорядження протиправним, оскільки позивачем розміщено оферту на веб - сайті credit365.ua. Однак вказані пояснення протиправно не були враховані відповідачем, у зв`язку з чим, постановою №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019 застосовано до позивача штрафні санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг у сумі 8500, 00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що перевірка була здійсненна підставі заяви ОСОБА_1 вх. №Ф-5265 від 24.09.2018. Так, відповідачем встановлено, що позивач надав фінансову послугу з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки не направило споживачу пропозицію укласти електронний договір (оферту).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що оферта, яка розміщена в мережі Інтернет є публічним договором у розумінні вимог ст. 633 Цивільного кодексу України, яким передбачені умови для клієнтів, перелік сум та строків кредиту, а також порядок подання та розгляду заявок. За умовами вказаного договору, клієнт зобов`язаний акцептувати умови договору, шляхом електронного підпису. Окрім того, позивачем, на виконання вимог Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 14.02.2019 було змінено порядок укладання договору в електронній формі.

Також у додаткових поясненнях представник позивача посилався на те, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.11.2019 по справі №643/6994/19, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суд у від 24.12.2020 встановлено, що опублікована Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на сайті credit365.ua оферта є публічною пропозицією у розумінні вимог ст. 641, 644 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти залучення доказів заперечив з посиланням на те, що предметом розгляду у цивільній справі №643/6994/19 була заборгованість за кредитним договором, а не визнання нікчемним самого договору.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АІА Фінанс Груп» укладаються електронні договори з надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з фізичними особами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (спеціалізованого веб-сайту http:// credit365.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію".

16.01.2019 Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) складено акт про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»№25/16-5/15.

07.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» надано пояснення у справі про правопорушення №190207-1 від 07.02.2019.

12.02.2019 на підставі акту Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено розпорядження про застосування заходу впливу №197.

14.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» надіслано лист №190314-1 від 14.03.2019, в якому останній посилався на усунення порушень, шляхом внесення змін у порядок укладення договорів в електронній (письмовій) формі.

25.04.2019 Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено акт №635/16-5/14, яким встановлено порушення вимог п. 5.9 Розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює регулювання ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг №2319 від 20.11.2012, а саме: невиконання розпорядження №197 від 12.02.2019.

На розгляд справи за даним актом Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» надано пояснення у справі про правопорушення №190516-1 від 16.05.2019.

На підставі акту №635/16-5/14 від 25.04.2019 Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено постанову №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг до Позивача у розмірі 8500,00 грн.

Вважаючи вказану постанову та розпорядження протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", метою якого є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Згідно із частиною 1 статті 21 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011 затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (далі - Положення).

Основними завданнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 27 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та підпункту 4 пункту 3 Положення, є здійснення державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг та додержанням законодавства у цій сфері.

Приписами пунктів 10, 12 частини 1 статті 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та підпунктів 40, 41 пункту 4 Положення встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Відповідно до пункту 36 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №913, фінансова установа зобов`язана виконувати вимоги та рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що відповідають її повноваженням, визначеним законом, зокрема надавати на такі вимоги та рішення інформацію і звітність у встановлений у них строк.

Пунктом 1.5. Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319, також встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг як колегіальний орган або уповноважені особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг; звітності, що подається до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг; зверненнях громадян; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про надання необхідних документів та інформації, та ін.

Отже, аналіз наведених вище положень законодавства засвідчує, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг вправі складати та надсилати письмові вимоги про надання документів та інформації, необхідних для виконання завдань, покладених на неї законодавством, а фінансові установи зобов`язані надавати витребувані документи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання вимог контролюючого органу надав останньому копію правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в новій редакції від 14.02.2019, зразки індивідуальної пропозиції (оферти) клієнту і заявки клієнта, також позивачем надано скрін-шот оферти.

Однак, не дивлячись на вищевказані документи, відповідачем акті та розпорядженні про правопорушення зроблено висновок про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанси Груп» надано фінансову послугу громадянці ОСОБА_1 з порушенням порядку укладення електронного договору, встановленого ст.11-12 Закону України», чим порушено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та зобов`язано усунути виявлені порушення.

Так, судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 , як клієнтом укладено договір позики № 1744585від 04.08.2018 у формі електронного документу

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Слід звернути увагу на те, що Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Як вбачається із поданих позивачем доказів, на підставі пропозиції (оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», громадянка ОСОБА_1 акцептувала дану оферту про, що свідчить заявка останньої №1744585, за умовами якої клієнт просить надати кредит на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, з умовами якого вона погоджується.

Окрім того, рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.11.2019 по справі №643/6994/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за договором позики № 1744585від 04.08.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суд у від 24.12.2020 встановлено, що Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора 5М8-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.641,644 ЦК України.

Згідно вимог ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішення набрало законної сили та мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що розпорядження №197 від 12.02.2019 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що постанова про застосування штрафних санкцій №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019 прийнята за наслідками не виконання позивачем вимог розпорядження №197 від 12.022.2019, а судом визнано таке розпорядження протиправним, то обставини, які стали підставою для прийняття відповідачем постанови №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019 , не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, такий акт підлягає скасуванню.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України , Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1-Б, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування заходу впливу №197 від 12.02.2019.

Визнати протиправним та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування сштрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг №312/635/16-5/14-П від 16.05.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1-Б, ) за рахунок Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур