Справа № 200/2971/21-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

22 березня 2021 р. Справа №200/2971/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В.,розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про забезпечення позову до його пред`явлення, -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021р., оформленого протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця №0050 від 20.06.2017р.), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору; заборони Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021р., оформлене протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця №0050 від 20.06.2017р.), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору; заборони Міністерству юстиції України до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021р., оформленого протоколом комісії №52, та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12.02.2021р. про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього відповідного дисциплінарного стягнення.

Заяву вмотивована тим, що 04.02.2021 року Дисциплінарною комісією приватних виконавців було прийнято Рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності (далі - Рішення). Заявник вважає Рішення очевидно протиправним та наводить відповідні аргументи. В обґрунтування необхідності прийняття рішення про забезпечення позову до його подачі заявник наголошує, що, внаслідок прийняття відповідного рішення Дисциплінарною комісією приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та припинення його діяльності, така особа не має права здійснювати свою професійну діяльність. Водночас, на виконанні у приватного виконавця Говорова П.В. перебуває більше 2500 виконавчих проваджень. Як наслідок, зупинення діяльності приватного виконавця призведе до того, що він буде позбавлений можливості своєчасно та в повному обсязі здійснювати виконавчі дії у вищевказаних виконавчих провадженнях, тим самим завдаючи шкоди правам та інтересам сторін виконавчих проваджень (стягувачів та боржників). Разом із цим, ситуація правової невизначеності в якій опиняться стягувачі та боржники, а також уникнення зупинення виконання понад 2500 рішень можливе лише шляхом застосування заходів забезпечення позову.

Розглянувши та перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову до його пред`явлення суд дійшов наступного висновку.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Згідно положень ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як передбачено частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає,що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що застосування такого інституту як забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним. Отже, суд вживає певні заходи щодо охорони прав та свобод заявника. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Такий спосіб захисту має відповідати завданню адміністративного судочинства, яким, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу по забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом враховано висновки Рекомендацій № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021 року, яке оформлено протоколом № 52, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності.

Водночас, суд вбачає, що фактично метою звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову, є зупинення дії дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого буде предметом дослідження за результатами саме окремого судового розгляду, тобто порушене право заявника буде відновлено з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь заявника, оскільки оскаржуване рішення вважатиметься скасованим з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Також заявник не навів жодної обставини, щодо очевидних ознак протиправності рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Таким чином, задоволення даної заяви про забезпечення позову, шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення шляхом зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 та заборони його реалізації, є фактично продовженням виконання скаржником своїх службових обов`язків.

Проте, ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № ЗД/380/35/20.

Крім цього суд звертає увагу заявника, що відповідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову. Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Так, пунктом 4 розділу V наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання» передбачено порядок передачі виконавчих проваджень у випадку припинення діяльності приватного виконавця.

Тобто, враховуючи аргументи заявника щодо порушення прав сторін виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, суд зазначає, що вказані сторони мають можливість захистити свої права (в разі їх порушення), шляхом надання певної заяви.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення адміністративного позову до його пред`явлення доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам, оцінивши докази, подані разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом не встановлено, а заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить поновлення порушених прав приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, за захистом яких він звернувся до суду або спричинити значну шкоду його правам та інтересам, та відсутність ознак протиправності рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, як підстав для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 5 статті 154 КАС України суд постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення.

Суд наголошує, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. При цьому, вирішення клопотання про забезпечення адміністративного позову у спосіб, про який просить позивач, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, судом встановлено, що Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було подано аналогічну заяву про забезпечення позову до його пред`явлення. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Правом на оскарження наведеного вище судового рішення в апеляційному порядку позивач (його представник) не скористався.

Водночас 19.03.2021 року представник позивача повторно звернувся до суду із заявою аналогічного змісту.

Судом встановлено зі змісту поданої заяви, що жодних нових підстав або обставин, які б свідчили про необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, представником позивача у вказаній заяві не наведено.

Суд звертає увагу, що згідно положень частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України) під зловживанням процесуальними правами суд може визнати дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Керуючись статтями 150-152, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про забезпечення позову до його пред`явлення, - відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження та підписана 22 березня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Троянова