Справа № 240/20665/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за несвоєчасну виплату пенсії за період з 1 січня 2014 року згідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем на виконання рішення суду здійснено йому перерахунок пенсії з 07.06.2014 до 22.07.2019 у справі №295/4981/14-а. Позивач зазначає, що відповідач хоча і провів перерахунок та виплату належної позивачу доплати до пенсії, однак заборгованість сплатив лише 23 липня 2019 року, тобто з порушенням строків виплати, у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
12.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №7215/21 відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу дійсно на виконання рішення Богунського районного суду м.Житомир та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2014 у справі №295/4981/14-а за період з 01.01.2014 був проведений перерахунок відповідних пенсійних виплат. Така виплата на виконання судового рішення мала разовий характер, а тому не підлягає компенсації.
Крім того, відповідач зазначив про необхідність застосування строку з якого має бути здійснено перерахунок зазначеного підвищення, а саме до спірних правовідносин має бути застосовано положення статті 98 Закону №1788-ХІІ, якою передбачено, що перерахунок пенсії проводиться, зокрема, на підставі документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Частиною 2 цієї норми встановлено, що якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами Закону №1788-ХІІ. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.
Позивач звернувся до Управління із відповідною заявою про перерахунок підвищення до пенсії 28 липня 2020 року. За таких обставин, з огляду на вказане правове регулювання, призначене позивачу підвищення до пенсії підлягає перерахунку з 28 липня 2019 року (тобто за час, який передував дванадцятимісячному терміну до моменту подання Позивачем до Управління відповідної заяви).
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, що підтверджується виданим йому посвідченням (а.с.4) та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Постановою Богунського районного суду м.Житомир від 08.05.2014 у справі №295/4981/14-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про здійснення перерахунку пенсії відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2014 у справі №295/4981/14-а, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Богунського районного суду м.Житомир від 08.05.2014 скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсійних виплат ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 1 січня 2014 року основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В решті позову відмовлено (а.с.6-9).
Дані грошові кошти перераховані на виконання рішення суду у справі №295/4981/14-а на картковий рахунок 23 липня 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку на зазначену суму (а.с.15).
Оскільки вказана сума коштів була виплачена позивачу без врахування компенсації втрати частини грошових доходів (частини пенсії) у зв`язку з порушенням строків її виплати, то позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 25 липня 2020 року, в якій просив провести розрахунок та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків виплат частини пенсії згідно судового рішення №295/4981/14-а за період з 1 січня 2014 року до дня фактичної її виплати, а саме до 23 липня 2019 року (а.с.18).
З такими діями відповідача позивач не погоджується, що слугувало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність права у позивача на проведення доплати до пенсії та виплати компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.
Відповідно до виписки по картковому рахунку від 13 липня 2020 року, встановлено, що вказана сума зарахована на картковий рахунок позивача 23 липня 2019 року (а.с.15).
Виплата компенсації позивачу за вказаним рішенням не нараховувалась та не проводилась.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Тобто, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Відповідно до статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Статтею 3 Закону №2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Таким чином, вимоги вказаного закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.
Згідно з статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок №159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Таким чином, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Відтак, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Тобто, пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Водночас, слід зауважити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Положеннями статті 55 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закон №2262-XII) передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Тобто, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ, статтею 55 Закону №2262-XII та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 20 лютого 2018 року у справі №336/4675/17, від 5 жовтня 2018 року у справі №162/787/16-а.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Із матеріалів справи встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулась на підставі відповідного розрахунку ГУ ПФУ в Житомирській області на виконання судового рішення за період з 01.01.2014 (вказане сторонами не заперечувалось).
Отже, несвоєчасне нарахування суми відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Крім того, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами виплата коштів позивачу здійснена Пенсійним органом 23 липня 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку від 13.07.2020 (а.с.15).
Стосовно доводів відповідача щодо застосування строків, визначених положеннями статті 98 Закону №1788-ХІІ, тобто здійснення перерахунку доплати до пенсії не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів, суд зазначає наступне.
Саме бездіяльність органу УПФУ стала причиною ненарахування та невиплати пенсії. Час звернення позивача із заявою про нарахування і виплату підвищення у даному випадку не має значення, оскільки судом встановлено, що мала місце протиправна бездіяльність органу УПФУ, який не нараховував і не виплачував компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статті 98 Закону №1788-ХІІ.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням відповідачем строків виплати перерахованої пенсії, а бездіяльність відповідача, яка потягла ненарахування та невиплату позивачу вказаної компенсації, є протиправною.
Оскільки у ході розгляду справи підтверджено наявність права позивача на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2014 до дня проведення фактичного розрахунку з позивачем та встановлено протиправність дій відповідача щодо такої невиплати, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за період з 07.06.2014 до 22.07.2019, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за несвоєчасну виплату пенсії за період з 1 січня 2014 року згідно з статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін