Справа № 160/3791/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
18 березня 2021 р.Справа №160/3791/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -
15.03.2021 року Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, у якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2020 № 226321, що прийнята Придніпровським міжрегіональним управлінням Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій зазначено про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.)
Одночасно у позові позивачем заявлено про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваною постановою відповідача від 24.12.2020 №226321 про накладення адміністративного стягнення відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до набрання законної сили рішенням у справі.
В обґрунтування заяви позивач зауважив, що в оскаржуваній постанові зазначається, що вона набирає силу 24.12.2020, а пред`явлена до виконання може бути до 24.03.2021. Отже, позивач вважає, що відповідач має об`єктивну можливість пред`явити оскаржувану постанову до примусового виконання до завершення розгляду даної позовної заяви по суті, та вказане призведе до реального порушення законних прав та інтересів позивача у вигляді виникнення додаткових витрат, примусового списання грошових коштів з рахунків позивача, встановлення обмежень для позивача у праві вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном та інше. Крім того, зазначив, що у разі задоволення позовних вимог, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання Постанови.
Суддя, надавши правову оцінку доводам заявника викладених в заяві про забезпечення позову, дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.
Водночас, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку неможливо застосувати заходи забезпечення позову і з підстав наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оскільки з урахуванням предмета позову в даній адміністративній справі перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі №800/521/17 висловлено правову позицію, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
В свою чергу, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом не встановлено очевидних ознак протиправності дій відповідача, оцінка на предмет законності яких буде надана судом за результатами розгляду справи по суті.
При цьому, на час розгляду заяви про забезпечення позову, у судді відсутні докази вжиття заходів з примусового виконання оскаржуваної постанови (хоч за правилами, визначеними частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення).
Водночас, суд зазначає, що правовідносини між органом державної виконавчої служби та боржником з приводу зупинення, розстрочення або відстрочення виконавчих дій з моменту відкриття виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а відтак і мають вирішуватись в порядку, визначеному цим Законом.
Крім того, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак доводи заявника ґрунтуються саме на припущенні того, що вжиті відповідачем заходи щодо примусового стягнення суми накладеного штрафу можуть порушити майнові права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів.
Виходячи із змісту заяви та доводів, наведених заявником у її обґрунтування, суддя приходить висновку, що заявником не наведено обставин та не надано доказів, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Факт протиправності Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2020 № 226321, також факт наявності порушення прав позивача в результаті її прийняття, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.
Також, суддя звертає увагу заявника на те, що у разі скасування акта суб`єкта владних повноважень, відповідний акт втрачає чинність з моменту набрання рішення законної сили.
Отже, у разі скасування судом постанови про застосування про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2020 № 226321, що прийнята Придніпровським міжрегіональним управлінням Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій зазначено про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000,00 грн., за результатами розгляду даної справи, акт індивідуальної дії втратить чинність і не потягне за собою будь-яких наслідків.
Крім цього, суддя звертає увагу, що сам по собі факт оскарження позивачем постанови Придніпровського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.12.2020 № 226321 у судовому порядку чи незгоди з нею не утворюють підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Отже, заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим, підстави для задоволення його заяви відсутні.
Керуючись статтями 150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -
В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

18.03.2021

Ухвала набрала законної сили 18 березня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник