Справа № 420/1517/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року

м. Київ

справа №420/1517/20

адміністративне провадження №К/9901/31158/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 (колегія суддів у складі: Ступакової І. Г., Бітова А. І., Лук`янчук О. В.),

УСТАНОВИВ:

Обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17.06.2020 позов задовольнив.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради оскаржило це рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (ненадання документа про сплату судового збору). Цією ж ухвалою суд апеляційної інстанції встановив апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1261,20 гривень.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 виправлено описку, допущену в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, та зазначено, що апелянтом у справі правильно вважати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі № 420/1517/20 повернуто апелянту.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги апелянту, суд виходив з того, що оскільки станом на 19.10.2020 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не надано до суду доказів усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, є підстави для повернення апеляційної скарги.

Провадження в суді касаційної інстанції

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради вважаючи судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, подало касаційну скаргу.

У касаційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття провадження.

На обґрунтування касаційної скарги вказує, що Управлінням не отримано ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020, що, на думку скаржника, підтверджується висновками суду, викладеними в оскаржуваній ухвалі, в якій зазначено, що Управлінням було отримано ухвалу суду лише від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, яка подана Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Тобто, скаржник вважає, що доказів про отримання ним ухвали від 24.09.2020 суд апеляційної інстанції не надає, оскільки в оскаржуваній ухвалі посилається лише на отримання Управлінням ухвали від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12.01.2020 відкрив касаційне провадження за скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15.03.2021 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Проте таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких, апеляційна скарга залишається без руху і скаржнику надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.

У постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 182/1768/17(6-а/0182/50/2018), від 14.08.2020 у справі №420/4676/19 та від 28.12.2020 у справі № 320/7209/19 зроблено висновок про те, що залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.

У цій справі підставою для повернення апеляційної скарги слугувало те, що недоліки апеляційної скарги не були усунуті скаржником у строк, визначений судом.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

При цьому, судом апеляційної інстанції в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху помилково зазначено апелянтом Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції замість Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

У зв`язку з чим, П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2020 виправив описку, допущену в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, та апелянтом у справі вважав правильним Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Суд зазначає, що копії ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху та від 24.09.2020 про виправлення описки було направлено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на електронну адресу, вказану ним в апеляційній скарзі (а.с. 95).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що згідно з роздруківкою електронного сповіщення, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 24.09.2020 було отримано копії ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 та 24.09.2020, що підтверджується відповіддю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із відміткою «Лист отримали» електронною поштою на адресу суду (а.с. 98).

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, станом на 19.10.2020 апелянтом не усунуто недоліки встановлені ухвалою суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги апелянту, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 19.10.2020 зазначив, що згідно з роздруківкою електронного сповіщення, копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 апелянт отримав 24.09.2020, що підтверджується відповіддю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із відміткою «Лист отримали» електронною поштою на адресу суду.

Щодо посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції ухвалою від 23.09.2020 надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги Першому Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а не Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та те, що судом апеляційної інстанції не надано доказів про отримання ним ухвали від 24.09.2020 про внесення виправлень у судове рішення, що підтверджується, на думку скаржника тим, що в оскаржуваній ухвалі суд посилається лише на отримання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ухвали від 23.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, Верховний Суд зазначає, що ухвала суду про внесення виправлень у судове рішення є невід`ємною частиною основного судового рішення, оскільки доповнює його, тому не зазначення в оскаржуваній ухвалі про наявність ухвали від 24.09.2020 про виправлення описки у судовому рішенні та про отримання її копії Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не призвело до постановлення незаконної ухвали.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачу.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що залишаючи без руху, а потім повертаючи Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради апеляційну скаргу з підстав неусунення ним недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення процесуального закону, що діяв на час вирішення питання прийняття апеляційної скарги.

Верховний Суд звертає увагу на те, що пунктами 6 та 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення апеляційної скарги, в тому числі щодо додання до апеляційної скарги документа про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати.

Ураховуючи те, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради недоліки апеляційної скарги не були усунуті, суд апеляційної інстанції правомірно дійшов висновку про повернення апеляційної скарги.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі», справа «МШ «Голуб» проти України»), оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

У свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Також рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що також кореспондується із приписами статті 44 КАС України.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 120/4080/19-а та інших.

З урахуванням того, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не виконало вимог процесуального закону при поданні апеляційної скарги та на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення прав та інтересів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, як апелянта є необґрунтованими, оскільки конституційне право на оскарження судових рішень поставлено в залежність від вимог процесуального законодавства, яких Управління не дотрималося. Крім того, Верховним Судом зазначено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду з апеляційної скарги, але за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Отже, право Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на доступ до суду у цьому випадку не порушено.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук Н.М. Мартинюк