Справа № 712/11207/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування постанови, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20 вересня 2020 року № 194 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП відповідно до якої на неї накладено адміністративне стягнення в розмірі 1700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим що, адміністративна комісія виконавчого комітету Черкаської міської ради не взяла до уваги невідповідність викладених в протоколі обставин долученим доказам, численні процесуальні порушення з якими оформлено матеріали справи, а також відсутність належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження яких мало бути прийнято рішення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2020 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, позивач вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутній розрахунковий документ, який свідчив би про здійснення операції купівлі-продажу тютюнових виробів. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено, що не проводилося вилучення жодних речей, зокрема, таких як фіскальний чек.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 березня 2021 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, відповідач повністю заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, вказуючи, що останнім жодним чином не обґрунтовано своїх вимог, не зазначено, в чому саме полягає неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2021 року без змін.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2020 року старшим інспектором Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області складено протокол № 518499 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України (продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років).

30 вересня 2020 року адміністративною комісією виконавчого комітету Черкаської міської ради винесено постанову № 194 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП. в розмірі 1700 грн.

Із оскаржуваної постанови убачається, що продавець кафе «Бістро» ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці у магазині « Тютюн » за адресою: м. Черкаси по вул. Припортова, 22 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме цигарок «Kent» вартістю 53 грн. неповнолітньому ОСОБА_2 , 2003 року народження. Факт зафіксовано 21.08.2020 року близько 14-00 год.

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями відповідача, звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт реалізації тютюнових виробів неповнолітній особі, продавцем магазину « Тютюн » ОСОБА_1 .

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як слідує із позовної заяви, ОСОБА_1 стверджує, що жодного правопорушення не вчиняла, а дані, наведені у оскаржуваній постанові, не відображають дійсних обставин справи.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що торгівлею є процес обміну товарів на грошові кошти з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як було установлено з матеріалів справи, позивач є продавцем магазину « Тютюн », який розташований за адресою: м. Черкаси, по вул. Припортова, 22 .

21 серпня 2020 року відносно неї посадовою особою інспектором Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Тютюнник Ю.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, працівниками поліції до протоколу приєднано пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрані 21.08.2020 року Старшим інспектором поліції ювенальної превенції сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Цукановою Л.Ю., відповідно до яких 21.08.2020 року близько 13 год. 50 хв. в магазині «Тютюн» ним було придбано пачку цигарок «Kent» вартістю 53 грн. Пояснення відібрано в присутності особи, що зазначена як бабуся неповнолітнього.

Також, до протоколу додане фото, на якому зображена особа з пачкою цигарок, але у протоколі відсутні відомості щодо фотофіксації, при цьому у рапорті особи, яка складала протокол, не зазначено, що проводилась фото та відео зйомка, також на наданих фото відсутня прив`язка до місцевості, дата, час фотознімку. Відеозапис до матеріалів адміністративної комісії, а в подальшому і суду першої інстанції, надано не було.

Тобто, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за зазначеною у протоколі адресою та час вчинення правопорушення. За викладених обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначені докази як належні та допустимі у розумінні ст.73,74 КАС України.

Крім того, дані фотознімки не фіксують факту продажу цигарок. За викладених обставин, долучений відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій Верховного Суду, висловленій у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 524/5741/16-а).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У статті 2 вказаного Закону визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

При цьому, з матеріалів справи убачається, що в матеріалах про адміністративне правопорушення, відсутній розрахунковий документ, який свідчив би про здійснення операції купівлі-продажу тютюнових виробів. Крім того, з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що проведення вилучення жодних речей, зокрема, тютюнових виробів та фіскального чеку працівниками поліції не здійснювалось.

В даному випадку адміністративною комісією при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП не було взято до уваги вищевикладене, не надано оцінку тому факту, що жодних об`єктивних доказів реалізації позивачем у встановлений час та дату товару, який є предметом правопорушення, як і доказів того, що цей товар вилучався у неповнолітнього, не надано, відтак в порушення вимог ст. 245 КУпАП не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, не дотримано вимоги ст. 280 КУпАП, не перевірено належним чином доводи позивача про непричетність її до вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені вимоги, хоча і спрямовані на перевірку правомірності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, однак повною мірою стосуються і повноважень суду при ухваленні ним рішень.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції в якості свідка допитано інспектора ювенальної превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Тютюнник Ю.О . Згідно свідчень якого, в ході відпрацювання території міста Черкаси на предмет виявлення фактів порушення законодавства щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім особам було встановлено факт продажу тютюнових виробів неповнолітньому продавцем ОСОБА_1 , про що складено відповідний протокол.

Колегія суддів звертає увагу, що даний свідок є посадовою особою, що складала протокол про адмінправопорушення, що свідчить про її юридичну заінтересованість, а отже не може бути об`єктивною. Внаслідок чого, свідчення вказаної особи не можуть вважатись достовірним та достатнім доказом вини позивача.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2021 року скасуванню.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20 вересня 2020 року № 194 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) з Адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради (, місцезнаходження: вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18000) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.03.2021р.)