Справа № 640/23217/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Київ № 640/23217/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С»

про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у у Харківській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С» в якому просило: накласти адміністративний арешт на кошти, які перебувають на відкритих банківських рахунках, що обслуговують платника податків ТОВ «С.К.С» (податковий номер 38591109).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність підстав для накладення адміністративного арешту на кошти платника податків ТОВ «С.К.С», оскільки останнім без встановлених законодавством підстав відмовлено контролюючому органу в допуску до проведення перевірки.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що підстави для застосування адміністративного арешту коштів, а саме наявність податкового боргу та відсутність майна для погашення такого податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу відсутні, оскільки у відповідача податковий борг відсутній, а не допуск відповідача до проведення перевірки не може слугувати підставою для такого арешту, адже в судовому порядку наказ про призначення перевірки був визнаний протиправним та скасований.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає таке.

Наказом Головного управління ДПС у Харківській області від 01.11.2019р. № 1731 «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С» ()» податковим органом з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України ««Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за період з 01.01.2017 р., на підставі підпункту п.п. 191.1.14, 191.1.16, 191.1.17, 191.1.18, 191.1.19, 191.1.20 п. 191.1 ст. 191, п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України призначено проведення перевірки ТОВ «С.К.С» () за адресою: м. Харків, в`їзд 2-й Вологодський, буд. 2, літ. «В-5» (п`ятий поверх), з 04.11.2019 тривалістю не більше 10 діб.

05.11.2019р. на підставі вказаного наказу контролюючим органом здійснено виїзд за адресою: м. Харків, в`їзд 2-й Вологодський, буд. 2, літ. «В-5» (п`ятий поверх) для проведення фактичної перевірки позивача.

Однак, відповідачем відмовлено позивачу в допуску до проведення фактичної перевірки, з огляду на що складено акт «Про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки ТОВ «С.К.С» від 05.11.2019р.

21.11.2019р. Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків № 10277/10/20-40-32-01-17 щодо ТОВ «С.К.С».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2019р. у справі № 640/23149/19 заяву Головного управління ДПС у Харківській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ «С.К.С» повернуто заявнику.

При цьому, позивач вважаючи наявними підстави для застосування адміністративного арешту коштів ТОВ «С.К.С» звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами передбачені статтею 94 Податкового кодексу України.

За визначенням, наведеним у пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду у справах № 820/5122/18 та № 820/1929/17, судом при вирішенні подібних справ необхідно встановити наступні обставини: наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача; дотримання позивачем процедури призначення та проведення перевірки; наявність чи відсутність у відповідача підстав відмови посадовими особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення службових посвідчень, копії наказу та направлення на проведення такої перевірки; у свою чергу, непред`явлення таких документів є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020р. у справі № 640/21448/19 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С» - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.11.2019р. № 1731.

Ухвалою Верховного Суду від 13.08.2020р. у справі № 640/21448/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі № 640/21448/19.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що оскільки наказ про призначення перевірки відповідача, не допуск до проведення якої став підставою для звернення позивача до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків ТОВ «С.К.С», був визнаний протиправним та скасований рішенням суду, яке набрало законної сили, то підстави для накладення арешту в даному випадку відсутні, оскільки фактично відпали підстави для проведення перевірки, і відповідно для допуску посадових осіб позивача для її проведення.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 28.02.2019р. у справі №813/483/17, адміністративне провадження №К/9901/708/17.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного та поданих позивачем документів і матеріалів, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Харківській області - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Я.І. Добрянська