Справа № 160/15886/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періодів роботи: з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи: з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з 09.10.2020 року з урахуванням зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008 та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пенсії.
Ухвалою суду від 08.12.2020 року вказану справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язано відповідача надати до суду разом із відзивом на позов: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалу суду та копію позовної заяви з додатками отримано 15.12.2020р., що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи, та у встановлений ухвалою суду строк (15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження), відзив не надав.
Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем не надано суду жодних заперечень на позов та доказів, на підтвердження своїх доводів.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданого 24.04.1999р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 22.07.1988р., наявні наступні записи, зокрема, з 22.09.1991р. прийнятий на роботу в Мале підприємство «Спецтехмонтаж» на посаду електрозварника 4 розряду з обслуговування основних цехів коксохімічного виробництва зі шкідливими умовами праці, 28.02.1995 звільнений по переводу в МП «Лоекс»; 04.05.1995 прийнятий на роботу в Акціонерне товариство «Підприємство «Кокс» на посаду електрозварника 4 розряду з обслуговування основних цехів коксохімічного виробництва зі шкідливими умовами праці, 05.05.1996 звільнений за власним бажанням; 28.07.1997 прийнятий на роботу до ВАТ «Дніпродзержинський коксохім завод» на посаду електрозварника 4 розряду, 19.04.2001 звільнений, у зв`язку із переводом до ТОВ «Технологія»; 20.04.2001 прийнятий по переводу на роботу у ТОВ «Технологія» на посаду електрозварника 5 розряду, 27.10.2004 звільнений за угодою сторін, 28.10.2004 прийнятий на роботу у ТОВ «Компанія «Технологія» на посаду електрозварника ручного зварювання 6 розряду, 31.03.2008 звільнений у зв`язку із скороченням штату, 21.07.2008 прийнятий на роботу у ВАТ «Дніпродзержинський КХЗ» на посаду електрозварника ручного зварювання 6 розряду, де з врахуванням переводів працює до теперішнього часу.
Позивачем разом із заявою про призначення пенсії було подано до пенсійного також, довідки, які уточнюють особливий характер роботи чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, а саме довідки від 14.02.2007, виданими ТОВ «Технологія» та ТОВ «Компанія «Технологія» № 4 та №5.
Відповідно до уточнюючої довідки № 4 від 14.02.2007 ОСОБА_1 працював повний робочий день у коксохімічному виробництві з 20.04.2001 по 27.10.2004 по професії електрозварник ручного зварювання цеху з переробки бензолу і газового конденсату ТОВ «Технологія» і користується правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1, що передбачено Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003. Робоче місце атестоване наказом № 43-П від 01.07.2002.
Відповідно до уточнюючої довідки № 5 від 14.02.2007 ОСОБА_1 працював повний робочий день з 28.10.2004 по 31.03.2008 по професії електрозварника ручного зварювання цеху з переробки бензолу і газового конденсату ТОВ «Компанія «Технологія» і користується правом на пільгове пенсійне забезпечення, що передбачено списком № 1 відповідно до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003. Робоче місце атестоване наказом № 37/2-П від 19.08.2005.
Позивачу з 21.08.2020р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р.
Не погодившись із не врахованим відповідачем стажем позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про допризначення пенсії за віком з врахуванням вищезазначених спірних періодів до пільгового стажу, та просив перерахувати пенсію з врахуванням вказаних періодів.
З вказаним рішенням позивач не погодився, що й стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.
За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 22.07.1988р., наявні наступні записи, зокрема, з 22.09.1991р. прийнятий на роботу в Мале підприємство «Спецтехмонтаж» на посаду електрозварника 4 розряду з обслуговування основних цехів коксохімічного виробництва зі шкідливими умовами праці, 28.02.1995 звільнений по переводу в МП «Лоекс»; 04.05.1995 прийнятий на роботу в Акціонерне товариство «Підприємство «Кокс» на посаду електрозварника 4 розряду з обслуговування основних цехів коксохімічного виробництва зі шкідливими умовами праці, 05.05.1996 звільнений за власним бажанням; 28.07.1997 прийнятий на роботу до ВАТ «Дніпродзержинський коксохім завод» на посаду електрозварника 4 розряду, 19.04.2001 звільнений, у зв`язку із переводом до ТОВ «Технологія»; 20.04.2001 прийнятий по переводу на роботу у ТОВ «Технологія» на посаду електрозварника 5 розряду, 27.10.2004 звільнений за угодою сторін, 28.10.2004 прийнятий на роботу у ТОВ «Компанія «Технологія» на посаду електрозварника ручного зварювання 6 розряду, 31.03.2008 звільнений у зв`язку із скороченням штату, 21.07.2008 прийнятий на роботу у ВАТ «Дніпродзержинський КХЗ» на посаду електрозварника ручного зварювання 6 розряду, де з врахуванням переводів працює до теперішнього часу.
Факт роботи позивача додатково підтверджується довідками, які уточнюють особливий характер роботи чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, а саме довідки від 14.02.2007, виданими ТОВ «Технологія» та ТОВ «Компанія «Технологія» № 4 та №5.
Отже, у позивача достатньо стажу роботи, в тому числі стажу на роботі, що передбачають призначення пільгової пенсії, так як записів в трудовій книжці позивача для цього достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день, що додатково підтверджується відповідними довідками наданими позивачем.
Так, на момент заповнення трудової книжки НОМЕР_2 була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).
Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.
Відповідно до п. 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» №656 від 06.09.1973 року, що була чинна на момент внесення у трудову книжку позивача запису №7 31.07.1992 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58).
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Відносно тверджень відповідача у листі № 0400-0309-8/107881 від 12.11.2020 року щодо проведення атестації робочого місця позивача за спірні періоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення»
Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17.
Крім того, відносно посилань відповідача на відсутність доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць за якими працював позивач, суд зазначає наступне: як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як слідує з матеріалів справи, записи в трудовій книжці позивача наявні щодо роботи в спірні періоди на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Отже, записів в трудовій книжці позивача для обчислення йому пенсії достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день, тому суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача: з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008 з урахуванням зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008, та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 29594208 від 23.11.2020 року.
На підставі ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 840,80грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періодів роботи: з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи: з 22.09.1991 по 28.02.1995, з 01.03.1995 по 03.05.1995, з 28.07.1997 по 05.12.1999, з 01.11.2019 по 02.12.2019 та з 20.04.2001 по 31.03.2008 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з 09.10.2020 року з урахуванням вказаного спірного періоду роботи позивача та виплатити недоотримані грошові кошти.
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова