Справа № 183/2103/20
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 183/2103/20
Провадження № 2-а/183/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Прудченка Дмитра Олексійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції з вимогами про:

- визнання протиправними дій поліцейського та скасування постанови серії БАА № 205768 від 31 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що 31 березня 2020 року поліцейським Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Прудченком Д. О. складена постанова серії БАА № 205768 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510,00 грн.

Адміністративне правопорушення виразилось у тому, що він о 10 год. 20 хв. на автошляху Мар`янівка-Миколаївка, керував транспортним засобом трактором колісним "CASE", р/н НОМЕР_1 , ширина якого склала рівно 3 метри 85 сантиметрів, без відповідного дозволу уповноваженого органу Національної поліції України, чим порушив п. 22.5 ПДР України по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Із зазначеною постановою не згоден, він дійсно рухався у зазначеному місці, де був зупинений відповідачем, останнім не доведено, що габарити транспортного засобу перевищують установлені дозволи, крім цього, посилався на відсутність будь-яких доказів перевищення таких нормативів.У зв`язку з чим, він звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою судді від 16 квітня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 16-18). 07 травня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із уточненою позовною заявою та надавши усі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 20-21, 22-26,29-35). Ухвалою судді від 12 травня 2020 року уточнений адміністративний було залишено без руху з наданням строку для усунення його недоліків (а.с. 38-39). 04 червня 2020 року позивач усунув недоліки уточненого адміністративного позову, подавши суду докази сплати ним судового збору за подання до суду цієї позовної заяви (а.с. 42, 43-44). Ухвалою суду від 08 червня 2020 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, цією ж ухвалою було залучено до розгляду у справі в якості другого відповідача Департамент патрульної поліції та установлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с. 47-48).

16 вересня 2020 року на адресу суду від відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, який не відповідає вимогам ст. 162 КАС України, оскільки до нього не додано доказів його надіслання (надання) іншим учасникам справи, а тому на підставі ч. 1 ст. 74, ч. 9 ст. 79 КАС України, суд не бере його до уваги.

Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" доповнено Розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено у новій редакції, а саме: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ вищезазначеного Закону України установлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З урахуванням закінчення 06 серпня 2020 року строків, установлених Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, і, з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28 листопада 2013 року, щорічну основну відпустку судді за 2019-2020 роки, а також перебування судді на лікарняному, ця справа розглянута 04 січня 2021 року.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що 31 березня 2020 року поліцейським Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Прудченком Д. О. ухвалена постанова серії БАА № 205768 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він о 10 год. 20 хв. на автошляху Мар`янівка-Миколаївка, керував транспортним засобом трактором колісним "CASE", р/н НОМЕР_1 , ширина якого склала 3,85 м, без відповідного дозволу уповноваженого органу Національної поліції України, чим порушив п. 22.5 ПДР (а.с. 29).

Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, визначені ст.1321 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001року № 30, згідно п. 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 4 вказаних Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктами 25-28 вказаних Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому основним документом, що надає право на рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є дозвіл, що видається перевізнику Національною поліцією за наявності узгодження з дорожніми, комунальними підприємствами і організаціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1321 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків

Частиною 2 ст. 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, відповідачем у оскаржуваній постанові не визначено конкретну частину статті 1321 КУпАП, а тому не визначено конкретний склад адміністративного правопорушення.

Згідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу.

Суд вважає, що позивач звернувся до суду із дотриманням строку, встановленого КУпАП та КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтовані і підлягають задоволенню, постанова БАА № 205768 у справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Що стосується вимог позивача про визнання дій відповідача протиправними суд наголошує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведений перелік є вичерпним, у зв`язку з чим визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними чи протиправними не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Прудченка Дмитра Олексійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову поліцейського Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Прудченка Дмитра Олексійовича серії БАА № 205768 від 31 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КУпАП закрити.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: поліцейський Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старший сержант поліції Прудченко Дмитро Олексійович, місцезнаходження за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 7;

- відповідач: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, місцезнаходження за адресою: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а;

- відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

Рішення суду складено і підписано 04 січня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна