Справа № 380/5131/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5131/20 пров. № А/857/736/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року про закриття провадження у справі №380/5131/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради про скасування рішення про визнання будинку непридатним для проживання (головуючий суддя першої інстанції Грень Н.М., час ухвалення - 12.30 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 20.1.2020),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старосамбірської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення 45-ї сесії сьомого скликання Старосамбірської міської ради від 07.02.2020 №1483 про визнання будинку по АДРЕСА_1 , непридатним для проживання.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.04.2017 у будинку по АДРЕСА_1 виникла пожежа. Пожежею в будинку знищено дах, пошкоджено стелю. Незважаючи на неодноразові звернення до балансоутримувача будинку, Старосамбірського МВУЖКГ Старосамбірської міської ради з проханням відновити дах комунального будинку відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», однак жодних дій по ремонту будинку виконано не було.

07.08.2020 Рішенням Сесії Старосамбірської міської ради прийнято рішення про визнання будинку, а також квартири позивача, непридатними для проживання.

На думку позивача, Старосамбірська міська рада грубо порушила норми чинного законодавства, оскільки: позивачем не було подано заяви про визнання її квартири непридатною для проживання; Акт обстеження будинку від 28.01.2020 складений комісією, в склад якої не входять інженерно-технічні працівники, представники санітарно- епідеміологічних служб, представники громадськості; Акт комісії написаний без перевірки фактичного стану будинку, без виходу членів комісії за адресою будинку; позивача не було повідомлено про нібито огляд комісією її квартири, фактичного огляду стану квартири не відбувалося; не складено акт про технічну зношеність елементів будинку; немає висновку про неможливість чи недоцільність капітального ремонту в цьому будинку; не прийнято рішення щодо відселення жильців з квартир даного будинку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема апелянт вказує на те, що у його позовній заяві немає позовних вимог про захист майнових прав, доказом чого є Витяг з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.09.2020р. №225580278, який був наданий суду відповідачем.

Зазначає, що всупереч твердженню відповідача, в справі не розглядалося питання про порушення права власності позивача на житло. В оскаржуваному Рішенні сесії Старосамбірської міської ради вказано про визнання будинку непридатним для проживання, а не власної квартири позивача. Крім цього, в будинку є ще інша приватизована квартира, в якої є інший власник, і який не знає про визнання будинку непридатним для проживання, так як не був повідомлений про це Старосамбірською міською радою. Отже, даний спір не може бути приватно-правовим спором.

Також апелянт наголошує на тому, що спір полягає в її незгоді з незаконним Рішенням сесії, яке було прийняте всупереч чинному законодавству України, оскільки Рішення міської ради щодо визнання непридатності для проживання будинку прийнято з грубим порушенням чинного законодавства. Не встановлено, чи даний будинок підлягає капітальному ремонту, чи такий ремонт неможливий або недоцільний і будинок загрожує обвалом і підлягає негайному знесенню.

Спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією відповідачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. Суб`єкт владних повноважень повинен діяти з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у скарзі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до сесії Старосамбірської міської ради, міського голови м.Старий Самбір п.Трухима І.С., депутатів Старосамбірської міської ради п.Медвідь Л.І. та п. ОСОБА_2 , в якій просила: 1) забезпечити проведення експертизи в комунальному будинку по АДРЕСА_2 щодо визначення технічного стану будинку; 2) вжити заходів по відновленню цього комунального будинку, приведення його до житлового стану.

Розглянувши дану заяву, неодноразові акти обстеження та всі матеріали по даній справі, провівши чергове обстеження будинку по АДРЕСА_1 , сесія Старосамбірської міської ради 07 лютого 2020 року прийняла рішення яким вирішила 1) враховуючи неодноразові акти обстеження житлового будинку, а також акт про пожежу, будинок по АДРЕСА_1 визнати таким, що непридатний для проживання; 2) У зв`язку з відсутністю бюджетних коштів на відбудову будинку, в черговий раз рекомендували гр. ОСОБА_1 звернутися в міську раду з пакетом документів для отримання грошової допомоги; 3) Контроль за виконанням рішення покладено на постійно діючу комісію по житлово-комунальному господарству та екології (І.Бардич).

Суд першої інстанції закрив провадження у справі з тих підстав, що спірні правовідносини пов`язані із захистом прав позивача як власника житла, а саме квартири у будинку АДРЕСА_1 , який визнано не придатним для проживання, цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикція та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, у цій справі позивач не ставить вимог про захист права власності, захист права на житло чи порушення її майнових прав.

Оскаржуване рішення стосується визнання непридатним для проживання будинку, у якому є дві квартири.

Протиправність оскаржуваного рішення позивач обґрунтовує тим, що відповідачем при прийнятті вказаного рішення порушено норми чинного законодавства України, які передбачають певний порядок та процедури, які передують прийняттю такого рішення, а також і те, що позивач зверталась із заявою про в якій просила забезпечити проведення експертизи в комунальному будинку по АДРЕСА_2 щодо визначення технічного стану будинку, вжити заходів по відновленню цього комунального будинку, приведення його до житлового стану.

Отже, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, будь яких наслідків пов`язаних з порушенням права власності позивача на житло ( квартиру) для позивача не настало.

Приймаючи рішення про закриття провадження, суд першої інстанції керувався правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у Постанові від 30.01.2020р. у справі №201/7350/17.

Проте, колегія суддів вважає, що предмет спору у даних справах є відмінним. У справі №201/7350/17 спір пов`язаний з приватною власністю позивача, який є власником восьми квартир та позовні вимоги стосувались оскарження рішення щодо визнання непридатними для проживання цих квартир.

Натомість у цій справі, як уже зазначалось вище, позивач оскаржує рішення міської ради з тих підстав, що таке прийнято з грубим норм порушенням чинного законодавства, оскільки відповідачем не встановлено, чи даний будинок підлягає капітальному ремонту, чи такий ремонт неможливий або недоцільний і будинок загрожує обвалом і підлягає негайному знесенню.

З урахуванням наведених вище обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки судом першої інстанції не було з`ясовано чи спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією відповідачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, чи діяв відповідач при прийнятті вказаного рішення з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, що відповідно може свідчити про владно-управлінський характер спірних правовідносин, а відтак і про публічно-правову природу таких правовідносин.

Вказані вище обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про закриття провадження у даній справі.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року про закриття провадження у справі №380/5131/20 - скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 17.03.2021р. у зв`язку із тим що член колегії-суддя Бруновська Н.В. з 09.03.2021р. по 16.03.2021р. перебувала у відпустці.