Справа № 308/3318/21
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3318/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судового засідання Пазяк С.М.

представника позивача Радь О.І.,

відповідача - ОСОБА_1

перекладача - Поп Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Федеративної Республіки Словаччини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання іноземця та примусове видворення з України , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернувся до суду з позовом, в якому просить затримати громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців та видворити громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

У ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства у міграційній сфері у місті Ужгороді працівниками ГУ ДМС України в Закарпатській області 17.03.2021 виявлено громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Словаччини серії НОМЕР_1 , термін дії до 22.05.2029 року. (копія додається).

Для перевірки законності перебування в Україні вказаного іноземця запрошено до службового приміщення ГУ ДМС України в Закарпатській області, під час якої, встановлено наступне.

Так, за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ухилення від виїзду за межі території України після закінчення строку дії візи, громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (копія постанови додається).

На підставі вище викладеного та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись положеннями статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС України в Закарпатській області 17 березня 2021 року прийнято рішення № 06 про примусове повернення з України громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз`яснено відповідачу про зобов`язання покинути територію України у термін до 18.03.2021 року (копія рішення додається).

Однак, у вказаний строк територію України відповідач не покинув.

Відтак позов мотивується тим, що відповідач свідомо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду із України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач й надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, враховуючи, те що, постійного місця проживання немає, вважаємо що наведені обставини є підставою для його затримання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначив, що мав намір в добровільному порядку виїхати за межі території України, однак в нього відібрали паспорт і віддали тільки сьогодні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2021 виявлено громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Словаччини серії НОМЕР_1 , термін дії до 22.05.2029 року. (копія додається).

Для перевірки законності перебування в Україні вказаного іноземця запрошено до службового приміщення ГУ ДМС України в Закарпатській області, під час якої, встановлено наступне.

Так, за порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ухилення від виїзду за межі території України після закінчення строку дії візи, громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (копія якої додана до матеріалів справи).

На підставі вище викладеного та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись положеннями статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС України в Закарпатській області 17 березня 2021 року прийнято рішення № 06 про примусове повернення з України громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз`яснено відповідачу про зобов`язання покинути територію України у термін до 18.03.2021 року (копія рішення додається).

Однак, у вказаний строк територію України відповідач не покинув.

Відтак сторона позивача звернулася до суду з позовом про його затримання та видворення за межі території України.

Вказані стороною позивача обставини не були спростовані відповідачем в судовому засіданні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» регламентовано порядок примусового повернення іноземців та осіб без громадянства.

Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 вказаного Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Тобто примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом 21.11.2018 року у справі №491/807/17.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується доказами наданими в обґрунтування позовної заяви, рішення про примусове повернення відповідача прийняте відповідним органом 17.03.2021. У встановлений рішенням строк відповідач добровільно не покинув територію України, тобто не виконав вказане рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Судом встановлено, що у відповідача існує можливість самостійного повернення до країни походження, оскільки в нього наявний закордонний паспорт строк дії якого до 22.05.2029 року включно, такому не надано статус біженця і він не є особою, яка потребує додаткового захисту.

У ході судового розгляду обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не встановлено.

Отже, в суду наявні всі підстави для примусового видворення відповідача за межі території України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземця або осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Судом встановлено про наявність у відповідача документів, що посвідчують особу, однак відсутні сумніви у його добровільному виїзді за межі території України, адже такий не виконав рішення про його примусове повернення, а відтак орган ДМС зобов`язаний вжити заходів щодо його затримання до примусового видворення.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з матеріалів справи слідує, що відповідач наміру залишатися в Україні для подальшого життя не має, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009 року, ГУ ДМС України в Одеській області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна та переконані, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), за згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: порушення міграційного законодавства України, свідчать про те, що відповідач порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду із України, має документ, що дає право перебування на території України та самостійного повернення в країну походження, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач й надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, суд прийшов до висновку, про обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення і вважає, що строку до 19.03.2021 року 24 год 00 хв. буде достатньо для його ви примусового видворення.

Відтак суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 246, 288, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Затримати громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України на строк до 19.03.2021 року 24:00.

Примусово видворити громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Рішення в частині видворення громадянина громадянина Словаччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Бедьо В.І.