Справа № 711/1978/20
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/1978/20
Провадження № 2а/712/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі МОГИЛА І.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лисенко Р.С., Котух М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у якій просить суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Черкаси Чубенка Дмитра Вікторовича ЕАК № 2197641 від 04.03.2020 року, якою його було притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін.

Відповідачем до суду подано відзив, в якому зазначали, що в період часу з 20:00 год. 04.03.2020 по 08:00 год. 05.03.2020 інспектор роти № 2 батальйону правління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Чубенко Дмитро Вікторович ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом ЗA3 VIDA, д.н.з. НОМЕР_1 , на паркувальному майданчику магазину «City Market», що по вул. Сержанта Смірнова, 10, здійснив зупинку на місці, що позначене відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, чим порушив п. 8.4.ґ) Правил дорожнього руху України. Потім, інспектор звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання) та запитав, чи являється він особою з інвалідністю, якій надано право здійснювати зупинку та стоянку у даному місці чи здійснював перевезення таких пасажирів. Отримавши негативну відповідь, Інспектор, згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Та у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу, відповідач виніс оскаржувану постанову за ч. 5 ст. 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. Зазначене правопорушення та розгляд справи зафіксоване на диску, який приєднав до відзиву.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав повністю пояснив суду, що 04.03.2020 року він керував автомобілем-таксі та здійснював перевезення пасажира, який є інвалідом 1 групи до магазину Сіті Маркет, який знаходиться по вул. Сержанта Смірнова в місті Черкаси. Приїхавши на стоянку і побачивши що не можливо зупинити машину, окрім місця відокремленим дорожнім знаком 5.38, здійснив вимушену зупинку. Висадивши пасажира хотів виїхати, але був затриманий працівниками поліції. Зазначив, що інспектор поліції не пред`явив документ який би підтверджував, що на даній стоянці є встановлені місця для паркування водіїв-інвалідів, а саме паспорт стоянки та паспорт дорожнього знаку біля якого був складений протокол. Такі паркування створюють самі магазини з довільним визначенням встановлення дорожніх знаків та нанесення розмітки та не реєструють їх згідно діючого законодавства. Також при притягненні його до адміністративної відповідальності патрульними не були йому роз`яснені права.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві та пояснив суду, що постанова, яка винесена інспектором патрульної поліції є законною та обґрунтованою.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2020 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області Чубенко Д.В. серії ЕАК № 2197641 ОСОБА_1 , 04 березня 2020 року о 21-08 год. в м. Черкаси по вул. Сержанта Смирнова, 10, керуючи автомобілем ЗA3 VIDA, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці призначену для інвалідів позначених відповідними знаками та дорожньою розміткою 7.17 ПДР України, чим порушив п. 8.4.г. ПДР України.

Наслідком цього стало притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 1020 грн.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністерства України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Суд зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрути руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил Дорожнього руху, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих правил.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка 7.17 «Особи з інвалідністю», означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п 8.5. Дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно п 8.51. Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобі, в затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менше як одне місце (передбаченого стандартами розміру), позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині 6 статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, паркування (як стоянка так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 « Інваліди» або дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КпАП України встановлено,що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Орган, (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП ).

Досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі фото таблиці та відеозапис розміщені на аудиодиску з місця події (а.с.26 ) дають суду достатні підстави, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем ЗA3 VIDA, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив паркування автомобіля в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди» (при цьому на транспортному засобі не було установлено розпізнавальний знак «Інвалід»), чим порушив вимоги п.8.4 Правил дорожнього руху.

Пояснення позивача, що він здійснював транспортування інваліда, та здійснив тимчасову зупинку, спростовується вищевказаним записом фіксації правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 здійснив саме стоянку автомобіля на місці на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів.

Також посилання позивача на те, що інспектором не було пред`явлено паспорту стоянки та паспорту дорожнього знаку, є безпідставними, так як в даному випадку паркування (як стоянка так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди» у відповідності з п. 8.51 є достатніми для його виконання.

Частинами 1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, позивач посилається в позові, що відповідач не роз`яснив йому права.

Разом,з тим, як вбачається із запису фіксації вказаного адміністративного правопорушення, працівник патрульної поліції зачитав права позивачу, проте останній не виявляючи бажання слухати сів у власний автомобіль. Вказане підтвердив і представник відповідача у судовому засіданні.

При цьому, суд враховує, що положеннями ст. 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тобто вказаними положеннями визначено право, а не обов`язок особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, реалізувати свої права, визначені даною статтею та не встановлено обов`язку суб`єкта владних повноважень забезпечувати можливість їх реалізації у разі відсутності такого волевиявлення з боку особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, суд вважає що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем відсутні.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи, постанова ЕАК № 2197641 від 04 березня 2020 року, яка містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14?, 122, 245, 258, 268, 283, 289 КпАП України, ст. ст. 72, 77, 79, 90, 271, 286, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, або в порядку, передбаченому ст.ст. 288, 297 КАС України.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 березня 2021 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ