Справа № 420/2182/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ № 74 від 03.12.2020 щодо зменшення йому при перерахунку пенсії відсотку з 90% до 60% від розміру середнього заробітку та встановлення її граничного розміру у вигляді десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплачувати йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що діяв на час призначення пенсії, виходячи із розміру 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати прокурора відділу, згідно довідки Одеської обласної прокуратури від 29.10.2020 №429 без обмеження її граничного розміру з 01.10.2020, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 14.02.2011 року та йому була призначена пенсія за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) у розмірі 88% від середнього заробітку. З часу призначення пенсії, тобто з лютого 2011 року по лютий 2020 року він працював на вищих посадах в органах прокуратури та з 2012 року мав право на перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

Одеською обласною прокуратурою йому 29.10.2020 року надано довідку про розмір місячної заробітної плати (грошового забезпечення) 64005,90 грн, що враховується для перерахунку пенсії, для подальшого надання її до ГУ ПФУ в Одеській області.

30.10.2020 року він звернувся до ГУ ПФУ з заявою про проведення з 01.10.2020 перерахунку призначеної пенсії за вислугою років на підставі вказаної довідки в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці без обмеження її максимального розміру, проте рішенням №74 від 03.12.2020 року йому безпідставно при перерахунку пенсії зменшено процентний обсяг пенсії до 60% та обмежено її максимальний розмір.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що грубо порушує вимоги законодавства України, надані та гарантовані Конституцією України його права на соціальний захист, на отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам Конституції та законам України, нормам міжнародного права, судовій практиці та чинному законодавству.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку. Разом з тим, положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668- VI від 08.07.2011 не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави. Разом з тим, відповідно до п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивач звертає увагу, що вказана норма набрала чинності після призначення йому пенсії за вислугу років.

Крім того, ч. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року №3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановлені цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12. 2014 року №76-VIII частину 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІ1 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII та на цій підставі втратила чинність частина 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Відповідно до ч.20 ст. 86 Закону №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 положення ч.20 ст. 86 Закону № №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнано такими, що не відповідають Конституції України та визначив, що ч.20 ст. 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції.

Відповідно до п.п.1,2 «Прикінцевих положень» Закону України №911-VIII від 24 грудня 2015 року, цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 22, ч.І ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Також, на незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій Верховний Суд України вказував у справах №№ 21-348а/13, № 21 -420а/13 (рішення від 10.12.2013), №127/11720/14-а (рішення від 06.10.2015), зазначивши, що при перерахунку пенсій повинен застосовуватися той відсоток, який діяв на момент призначення.

Відповідно до п.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №308/11498/16-а, (на підставі ст.58 Конституції України) висловлена правова позиція згідно з якою при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни у законодавстві щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Зазначена постанова Верховного Суду від 03.05.2018 є чинною, висновки суду щодо недопустимості зниження відсотків призначеної прокурорської пенсії при її перерахунку є обов`язковими для інших судів.

Згодом таке правозастосування було підтримано й у постанові Верховного суду від 10.04.2019 у справі №310/6638/16-а(2-а/310/652/16), від 04.02.2021 у справі №400/6132/20 (№Пз/9901/3/21).

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.02.2019, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019, по зразковій справі № 240/5401/18 також вказав, що відсотки, які були при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку. Велика Палата Верховного Суду погодилась з таким рішенням і залишила його без зміни постановою від 16.10.2019.

Також, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.11.2019 по справі № 360/1428/17 визначено правову позицію, згідно якої особам, яким пенсію призначено до 01.01.2016, обмеження щодо її максимального розміру не поширюється.

Крім цього, Верховний Суд при розгляді справи № 360/1428/17 дійшов висновку, що пенсії, призначені до січня 2016року, не підлягають обмеженню за максимальним, розміром, що зазначено у постанові від 12.11.2019.

Про порушення норм чинного законодавства суб`єктом владних повноважень свідчить наведена практика Європейського Суду з прав людини та судова практика Верховного Суду.

Позивач вважає, що є підстави щодо визнання рішення № 74 від 03.12.2020 протиправним, його скасування та зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок його пенсії без обмеження максимального розміру.

На думку позивача про обґрунтованість та законність його вимог свідчить також те, що при проведенні попереднього перерахунку пенсії у 2016 року за його позовом з аналогічних підстав було зобов`язано Управління Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок моєї пенсії у відповідності ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991, що діяв на час призначення пенсі, та підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2016. Відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 17.02.2021 позов залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 24.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження по справі, вирішено справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності до ст. 263 КАС України.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач не порушував права позивача, а рішення управління про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії є правомірним.

Представник зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивачу здійснено автоматизований перерахунок пенсії з 01.10.2021 на підставі макетної обробки даних. Розмір пенсії на 01.10.2020 встановлено на рівні 38 403, 54 грн.

Проте відповідно до п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи вищезазначене розмір пенсійної виплати на 01.10.2020 становив 17 120, 00 грн, з 01.12.2020 становить 17 690, 00 грн.

Представник відповідача вказує, що Головне управління не погоджується з позовною вимогою щодо виплати пенсії позивачу згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991, оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 є нечинною (14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-УІІ, який набрав чинності 15.07.2015). У таких випадках слід керуватися чинним законодавством, зокрема ст. 86 Закону №1697-VII. Перерахунок пенсії здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Застосуванню підлягає та норма, яка є чинною на момент здійснення перерахунку пенсії, а не та, яка була чинна на момент виходу на пенсію

Представник важає, що право на перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції відповідно до змін до відповідного Закону №2663-111 від 12.07.2001), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки виданої Прокуратурою Одеської області №429 від 29.10.2020 - відсутнє.

Представник просив врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також представник відповідача зазначив про відсутність підстав для стягнення судового збору. Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ, з 14.02.2011 року та йому була призначена пенсія за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) у розмірі 88% від середнього заробітку. З часу призначення пенсії, тобто з лютого 2011 року по лютий 2020 року він працював на вищих посадах в органах прокуратури та з 2012 року мав право на перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

Статтею 50-1 Закону України було встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців

Позивачу на підставі ст.50-1 Закону №1789-ХІІ неодноразово перераховувалась пенсія у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, у тому числі за рішеннями судів.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2016 року визнані неправомірними дії УПФ в Київському районі м. Одеси щодо обмеження пенсії під час перерахунку до 80% заробітної плати та зобов`язано УПФ в Суворовському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 року на підставі довідки прокуратури Одеської області із розрахунку 88% від заробітної плати для обчисленя пенсії.

У подальшому ст.50-1 №1789-ХІІ , а також ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року були змінені та зазначно, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

КМУ з часу внесення змін в Закони не визначив умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 визнане таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення закону, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України вирішив, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції, відповідно до якої працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Одеською обласною прокуратурою позивачу 29.10.2020 року надано довідку № 429 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 11.09.2020 року, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, ст.ст.81,86 Закону україни «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414) .

Він звернувся до ГУ ПФУ з заявою про проведення з 01.10.2020 перерахунку призначеної пенсії за вислугою років на підставі вказаної довідки в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці без обмеження її максимального розміру, проте рішенням №74 від 03.11.2020 року йому безпідставно при перерахунку пенсії зменшено процентний обсяг пенсії до 60% та обмежено її максимальний розмір.

Позивач у вимогах помилково зазначає дату рішення 03.12.2020, оскільки надає копію розрахунку пенсії від 03.11.2020 року (а.с.41)

03.11.2020 року позивачу надано довідку №409

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов всновку про обгрунтованність позовних вимог позивача. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення ( ст.92 Конституції України).

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників на момент призначення пенсії позивачу визначалися Законом №1789-ХІІ, а саме ст.50-1 Закону (частини 13 та 18).

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII (який набрав чинності 01.01.2015) частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України №1789-ХІІ було викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

З 15.07.2015 року на підставі Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VIІ) втратили чинність ч.13,ч.18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Частина 20 ст.86 Закону №1697-VII щодо умов та порядку перерахунку вже призначених пенсій, то ч. 20 ст. 86 Закону № 1697- VII передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) положення ч.20 ст. 86 Закону №1697-VIІ визнано такими, що не відповідають Конституції України. Конституційний Суд України вирішив, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції.

Частиною другою статті 152 Конституції України, ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення..

Таким чином, з 13.12.2019 у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ч.20 ст.86 Закону №1697-VIІ.

Позивачу 29.10.2020 року надано довідку № 429 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 11.09.2020 року, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, ст.ст.81,86 Закону україни «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414), тобто обставини для перерахунку пенсії виникли після набрання законної сили Рішення Конституційного суду від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 та позивач набув право на перерахунок пенсії.

ГУ ПФУ здійснило позивачу перерахунок пенсії з 01.10.2020 року, проте застосувало при такому перерахунку відсоток пенсії до заробітної плати - 60%, ніж тий, що був на час призначення пенсії позивачу та обмежив місячний розмір пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

Суд вважає безпідставним застосування до відповідачем при перерахунку позивачу пенсії її розміру - 60 % від заробітної плати, оскільки вказаний відсотковий розмір встановлений Законом №1697-VIІ та поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначається та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, а не перераховується.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 04.02.2019 року по справі №240/5401/18 по зразковій справи щодо перерахнку пенсій військовослужбовців та застосування відсоткового розміру пенсії при її перерахнку дійшов висновку, що при перерахунку пенсії відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії , яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Такий же правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року у справі №308/11498/16, в якій позивач ввжав неправомірними дії пенсійного органу про зніженні йому відсоткового розміру пенсії з 90% до 80% при її перерахунку. Позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від середньомісячного заробітку та у відповідності до внесених змін до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ починаючи з 01.07.2012 року йому проведено перерахунок пенсії із застосуванням при обрахунку 80 відсотків заробітної плати.

Верховний Суд, посилаючись на ст.58 Конституції України (закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи), ч.1 ст.9 КАС України ( в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) зазначив, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача. Отже, застосувавши відсоток - 80 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 90 відсотків від заробітку. Тож колегія суддів прийщла до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 80%, а не 90% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Таким чином, відповідач, застосовуючи при перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_1 інший розмір пенсії по відношенню до місячної заробітної плати, діяв не на підставі Конституції та законів України та порушив його права.

Суд вважає, що положення ст.58 Конституції України необхвідно застосувати також встановленого законодаувством обмеження максимального розміру пенсії (пенсія не повинна перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність). Крім того, самим законодавством встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії не стосується пенсій прищначених до набрання сили вказаними Законами.

Так, пунктами 1 та 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визначвено, що цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абз.11 пп.11 та абз 138 пп.17 п. 6 розділу ІІ цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пунктами 1 та 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року. Дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Позивачу пенсія призначена 14.02.2011 року, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, перерахована йому пенсія не може обмежуватися максимальним розміром, тобто не перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Також суд при вирішенні спірних правовідносин в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України вважає за необхідне враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 по справі №360/1428/17, в якій позивач заявив вимогу про визнання неправомірними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті йому (позивачу) щомісячного пенсійного забезпечення, зобов`язати відповідача з 01 березня 2017 року (з часу проведення перерахунку пенсії) здійснювати згідно з законодавством України його щомісячне пенсійне забезпечення у повному обсязі без обмежень граничного розміру пенсії, зазначив, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію з 23 серпня 2011 року, тобто до 1 січня 2016 року, тому дія положень Закону України 24.12.2015 року №911-VІІІ щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього закону.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

У п.4.1 вказаного рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції України).

Конституційний Суд України абз.2 пп4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 вказав, що "верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо".

Згідно з юридичними позиціями Конституційного Суду України "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями" (абз.3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010); "принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності" (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 грудня 2017 року№2-р/2017).

На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів.

Конституційний Суд України наголошує, що принцип верховенства права передбачає внесення законодавчих змін із визначенням певного перехідного періоду (розумного часового проміжку між офіційним оприлюдненням закону і набранням ним чинності), який дасть особам час для адаптації до нових обставин. Тривалість перехідного періоду при зміні правового регулювання суспільних відносин має визначати законодавець у кожній конкретній ситуації з урахуванням таких критеріїв: мети закону в межах правової системи і характеру суспільних відносин, що ним регулюються; кола осіб, до яких застосовуватиметься закон, і їх здатності підготуватися до набрання ним (його новими положеннями) чинності; інших важливих обставин, зокрема тих, що визначають час, необхідний для набрання чинності таким законом.

У Доповіді "Верховенство права", схваленій Європейською Комісією "За демократію через право" на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), також зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття "законні очікування") (пункт 48).

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський Суд з прав людини (справи «Суханов та Ільченко проти України», «Кечко проти України», "Федоренко проти України") з урахуванням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 74 від 03.12.2020 щодо зменшення йому при перерахунку пенсії відсотку до 60% заробітної плати та встановлення її граничного розміру у вигляді десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання відповідача здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років виходячи з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати відповідно до довідки Одеської обласної прокуратури від 29.10.2020 №429 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 800,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 7, 9, 139, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 74 від 03.12.2020 щодо зменшення ОСОБА_1 при перерахунку пенсії відсотку до 60% заробітної плати та встановлення її граничного розміру у вигляді десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 29.10.2020 №429 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800,00 гривень.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.