Справа № 120/1655/20-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1655/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

17 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року (складене 21 вересня 2020 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1, 2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 14.04.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова щодо нарахування відсотків за вислугу років в меншому розмірі та нездійснення перерахунку;

- зобов`язати Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова здійснити перерахунок відсотків за вислугу років з 31.10.2019 по 18.12.2019 та виплатити (доплатити) йому грошове забезпечення в розмірі 40% вислуги років;

- визнати протиправною бездіяльність 190 навчального центру Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова (Військова частина НОМЕР_1 ) та Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова щодо залучення позивача до господарських робіт (не пов`язаних з несенням військової служби);

- стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 та Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова та виплатити позивачу моральну (немайнову) компенсацію у розмірі 14000,00 грн.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах особової справи військовозобов`язаного ОСОБА_1 , наданої Вінницьким ОМВК, відсутні будь які інші докази щодо обрахунку вислуги позивача в більшому розмірі ніж враховано Житомирським військовим інститутом ім. С.П. Корольова, а доводи позивача щодо порушення з боку посадових осіб військової служби, а саме залучення його до господарських робіт, спростовані та не підтвердженні, ознак порушень на які вказує позивач встановлено не було, факти викладені у зверненнях та позовній заяві свого підтвердження не знайшли, зворотного позивачем не доведено, а тому позов задоволенню не підлягає.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2019№138 календарна вислуга років позивача станом на 16.06.2019 складає 18 років 00 місяців 00 днів, загальна вислуга з врахуванням пільгової 18 років 08 місяців 22 дні.

Також вказано, що суд першої інстанції не дослідив послужні списки та автобіографію, які містяться в особовій справі.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем 2 військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що позивач мав право на нарахування йому до розміру грошового забезпечення надбавки за вислугу років в розмірі 30%. Вказане підтверджується інформацією, що міститься у грошовому атестаті серії ЗУ №1736640 та відповіді начальника Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова від 01.04.2020 №519/1065, що додані позивачем.

Відповідач 1 - Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова також подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в матеріалах особової справи відсутні будь-які довідки, витяги з наказів та послужних списків, що формувалися в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, а наявні документи підтверджують правомірність дій щодо обрахунку вислуги років позивача Житомирським військовим інститутом ім. С.П. Корольова.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі та ухвалою від 10.12.2020 справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.01.2021 о 09:30 год.

14.01.2021 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

20.01.2021 у зв`язку з перебуванням члена колегії у відпустці розгляд справи перенесено на 03.02.2021 на 09:50.

03.02.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.03.2021 на 09:30.

26.02.2021 до суду надійшла заява позивача про припинення повноважень представника Раімова Р. І.

01.03.2021 позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі та участі його представника.

02.03.2021 до суду надійшла заява представника відповідача, в якій вказано про неможливість прибути представнику відповідача в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 :

Запис № 1 з 01.09.1997 по 23.06.2000 навчався у Вінницькому середньому професійному-технічному училищі № 19.

Запис № 2 з 30.10.2000 по 30.10.2015 проходив службу в Збройних Силах України, МНС України, ДСНС України.

Запис № 3 з 16.11.2015 розпочато виплату допомоги по безробіттю

Запис № 4 з 16.06.2016 припинено виплату допомоги по безробіттю.

Запис № 5 з 01.09.2016 прийнятий на посаду вчителя предмету Захисту Вітчизни до завершення 2016-2018 навчального року.

Запис № 6 з 30.06.2017 звільнений із займаної посади в зв`язку із завершенням строку трудового договору.

Запис № 7 з 08.09.2017 прийнятий на посаду вчителя предмету Захист Вітчизни з неповним тижневим навантаженням до завершення 2017-2018 навчального року.

Запис № 8 з 31.08.2018 звільнений із займаної посади у зв`язку із закінчення строку трудового договору.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 :

Запис № 1 з 01.09.1997 по 23.06.2000 навчався у Вінницькому середньому професійному-технічному училищі № 19.

Запис № 2 з 30.10.2000 по 30.10.2015 проходив службу в Збройних Силах України, МНС України, ДСНС України.

Запис № 3 з 16.06.2016 зарахований на військову службу за контрактом у Збройних Силах України

Запис № 4 з 16.06.2019 звільнений з військової служби у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту

Запис № 5 з 28.06.2019 розпочато виплату по безробіттю

Запис № 6 з 30.10.2019 припинено виплату по безробіттю

Згідно записів військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 :

- призваний на строкову військову службу 30.10.2000

- 25.11.2000 прийняв присягу.

- 16.04.2002 на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом до сил МНС України.

- 28.04.2002 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 №88 звільнений у запас.

- 16.06.2016 на підставі наказу начальника 38 ОНЦ №46-РС прийнятий на військову службу за контрактом

- 16.06.2019 на підставі пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2019 № 31 звільнений у запас за закінченням строку дії контракту та з 16.06.2019 виключено зі списків особового складу частини.

В подальшому позивач повторно підписав контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку почав проходити у 190 навчальному центрі з 31.10.2019 відповідно до наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова №35-РС, яку закінчив проходити у 190 навчальному центрі та був направлений до Вінницького ОМВК 18.12.2019, про що свідчить наказ начальника військового інституту імені С.П. Корольова №319.

Так, після виключення зі списків навчального центру, ОСОБА_1 отримав грошовий атестат серії ЗУ № 173640 від 19.12.2019 та виявив помилку в ньому щодо розрахунку вислуги років.

25.03.2020 ОСОБА_1 звернувся з листом до ректора Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова, в якому зазначив про виявлену помилку щодо виплати грошового забезпечення за вислугу років в меншому розмірі, а саме 30%, замість належних йому 40% у зв`язку із вислугою років від 15 до 20 років, згідно матеріалів його особової справи.

Зазначені обставини, на думку позивача, підтверджуються послужним списком ЗСУ України та ДСНС України, трудовою книжкою та Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2019 № 138, в якому зазначено, що календарна вислуга років на "16.06.2019" складає 18 років 00 місяців 00 днів, загальна вислуга з урахуванням пільгової 18 років 08 місяців 22 дні

З урахуванням вищевикладеного просив здійснити йому перерахунок вислуги років та донарахувати йому належну суму грошового забезпечення.

Листом від 01.04.2020 відповідач повідомив позивача, що здійснити донарахування коштів за вислугу років неможливо, оскільки підставою для виплати коштів за вислугу років є наказ про оголошення вислуги № 291 від 15.11.2019, в якому вказано, що календарна вислуга років становить 06 років 06 місяців 10 днів, пільгова вислуга 00 років 08 місяців 22 дні.

ОСОБА_1 зазначає, що з 30.10.2000 по 30.10.2015 проходив службу в Збройних Силах України, МНС України, ДСНС України та цивільного захисту, яка враховується в обчисленні вислуги років.

Щодо залучення до господарських робіт під час (навчання) проходження військові служби у 190-му навчальному центрі Житомирського військового інститут ім. С.П. Корольов, позивач зазначає, що виконував роботи по підготовці поверхні стін до шпаклювання, шпаклювання, шліфування поверхні стін, ґрунтування, фарбування стін сходової клітини з південно-західної сторони будівлі № 81/354, що розташована на території Військової частина НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вважає, що не повинен був виконувати вказані роботи будучи курсантом навчального взводу навчальної роти 190 навчального центру, такі дії обумовлюють зловживання службовим становищем з боку відповідача.

ОСОБА_1 звертався з листом до Служби безпеки України щодо залучення особового складу до виконання будівельних робіт, однак у зв`язку із іспитами які передбачались по завершенню навчання в період з 16.12.2019 по 17.12.2019, позивач не вказав про господарські роботи які він виконував, оскільки, на його думку, дана ситуація могла негативно відзначитись на його оцінках. На підтвердження вищевказаного позивач додав фотографії.

Все вищевикладене спричинило йому моральну шкоду, яку оцінює в 14000 грн.

Згідно відповіді Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 03.01.2020 позивачу на його звернення повідомлено, що 30.11.2019 згідно з розкладом занять під час проведення парко-господарського дня, у період з 15 до 17 години особовий склад школи підготовки спеціалістів безпілотних авіаційних комплексів (БпАК) 190 НЦ у кількості 25 військовослужбовців та особовий склад строкової служби батальйону забезпечення ЖВІ у кількості 10 військовослужбовців залучалися до прибирання приміщень школи та виносу будівельного сміття відповідно до плану проведення парко-господарського дня. Разом з тим, вказали, що роботи з наведення порядку в приміщеннях школи підготовки спеціалістів БпАК 190 НЦ дійсно декілька разів проводилась під час самостійної підготовки курсантів, що суперечить розпорядку дня 190 НЦ, за що військова службова особа, яка займає посаду начальника школи підготовки БпАК притягнута до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, вказали, що залучення особового складу школи підготовки спеціаліста БпАК протягом навчального періоду, під час проведення практичних занять із запуску БпАК, а також військовослужбовців за контрактом ЖВІ до будівельних робіт не здійснювалось, практичні заняття проводились згідно із встановленим розкладом.

Однак, ОСОБА_1 не погоджується із нарахування йому відсотків за вислугу років в розмірі меншому ніж йому належить та вважає протиправним залучення його до господарських робіт, в зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ вказано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що початком проходження військової служби вважається:

- день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

- день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

- день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу,

а часом закінчення військової служб вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

- на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

- на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

- поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

- під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

- під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб " затверджено розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, що визначається додатком 16.

Розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в залежності від вислуги років виплачується у відсотковому еквіваленті в залежності від вислуги років, від 1 до 5 років - 25, від 5 до 10 років - 30, від 10 до 15 років - 35, від 15 до 20 років - 40, від 20 до 25 років - 45, 25 і більше - 50.

Наказом Міністра оброни України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", що виданий відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (розділ IV) вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Відповідно до абз. 1 пункту 2 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі Інструкція) облік особового складу повинен відповідати таким основним вимогам: вестися постійно в будь-яких умовах діяльності військ (сил) (далі - війська) у порядку, визначеному цією Інструкцією; своєчасно, достовірно, правильно відображати штатну, спискову і наявну чисельність особового складу, а також кількісні і якісні зміни, що відбуваються, як в цілому щодо особового складу, так і персонально стосовно кожного військовослужбовця і працівника. Облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів по установі і організації (вищому військовому навчальному закладу та військовому навчальному підрозділу вищого навчального закладу, військовій частині, з`єднанню, органу військового управління), наказів по особовому складу та інших документів, передбачених цією Інструкцією.

Особові справи осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються в одному примірнику: у військовій частині - на кандидатів для проходження військової служби за контрактом, що закінчують строкову службу; у військовому комісаріаті - на кандидатів, які оформляються для проходження військової служби за контрактом.

Після присвоєння особам рядового, сержантського і старшинського складу первинних військових звань офіцерського складу їхні особові справи не переоформляються, а ведуться далі за місцем служби. Особові справи офіцерів запасу, призваних (прийнятих) для проходження військової служби, направляються до військових частин за місцем проходження військової служби, де ведуться далі.

Згідно п. 3.3 вказаної Інструкції особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Переліки атестаційних та додаткових матеріалів наведені в пунктах 3.6, 3.7 цієї глави. Основним документом особової справи є Послужний список.

Пунктом 3.10 Інструкції вказано, що на військовослужбовців, переведених до Збройних Сил з інших військових формувань, оформляються нові особові справи відповідно до вимог цієї Інструкції. Старі послужні списки, які велися на цих військовослужбовців за попереднім місцем служби, підшиваються до розділу "Додаткові матеріали" першого примірника особової справи.

Згідно матеріалів справи, у військовому квитку серії НОМЕР_5 позивача зазначено, що він був призваний на строкову військову службу 30.10.2000 та 25.11.2000 прийняв присягу. В подальшому 16.04.2002 на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом до сил МНС України. 28.04.2004 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 №88 звільнений в запас. 16.06.2016 на підставі наказу начальника 38 ОНЦ №46-РС прийнятий на військову службу за контрактом та 16.06.2019 на підставі пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнений у запас за закінченням строку дії контракту. Згодом позивач повторно підписав контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку почав проходити у 190 навчальному центрі з 31.10.2019 відповідно до наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова №35-РС, яку закінчив проходити у 190 навчальному центрі та був направлених до Вінницького ОМВК 18.12.2019, про що свідчить наказ начальника військового інституту імені С.П.Корольова №319.

Таким чином, відповідно до даних які містяться у військовому квитку ОСОБА_1 та підтвердженні матеріалами справи, позивач на момент підписання останнього контракту мав вислугу років в календарному обчисленні в розмірі 6 років 6 місяців 10 днів, пільгова вислуга 00 років 08 місяців 22 дні.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2019 №138 календарна вислуга років позивача станом на 16.06.2019 складає 18 років 00 місяців 00 днів, загальна вислуга з врахуванням пільгової 18 років 08 місяців 22 дні слід зазначити, що вказаний наказ командира військової частини НОМЕР_2 стосується підтвердження періодів перебування позивача на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 з 16.06.2016 по 16.06.2019, що не є спірним в межах розгляду даної справи.

Натомість наказом начальника Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова від 15.11.2019 №291 визначено вислугу років для виплати відсоткової надбавки до посадових осіб станом на 15.11.2019 ОСОБА_1 : календарна вислуга 06 років 06 місяців 10 днів; пільгова вислуга 00 років 08 місяців 22 дні. Вказаний наказ ніким не оскаржувався, а вказані відомості підтверджуються вищевказаними матеріалами справи.

Стосовно долучених позивачем до матеріалів справи доказів, а саме відповіді Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.10.2020, відповіді Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) з додатками від 28.10.2020 та від 31.12.2020 колегія суддів зазначає, що такі докази не стосуються спірного у даній справі періоду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які інші докази щодо обрахунку вислуги позивача, окрім тих про які зазначено вище та відсутні первинні документи на підставі яких позивач просить встановити, що календарна вислуга років становить 18 років. При цьому, послужні списки не спростовують вищевказаних висновків суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова щодо нарахування відсотків за вислугу років в меншому розмірі, оскільки матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідача у нарахуванні 30 відсотків за вислугу років.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність 190 навчального центру Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (військова частина НОМЕР_1 ) та Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо залучення позивача до господарських робіт під час проходження військової служби, слід зазначити наступне.

У рамках адміністративного судочинства:

дія це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

В даному випадку позивачем не обґрунтовано яку саме бездіяльність він просить визнати протиправною щодо кожного з відповідачів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 вказує, що його було залучено до роботи по підготовці поверхні стін до шпаклювання, шпаклювання, шліфування поверхні стін, ґрунтування, фарбування стін сходової клітини з південно-західної сторони будівлі № 81/354, що розташована на території Військової частина НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вважає, що не повинен був виконувати вказані роботи будучи курсантом навчального взводу навчальної роти 190 навчального центру, такі дії обумовлюють зловживання службовим становищем з боку відповідача.

З даним питанням ОСОБА_1 звертався до командування військової частини НОМЕР_1 листом від 18.03.2020 на адресу начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова, військової прокуратури Житомирського гарнізону - Житомирського відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

За результатами проведеного службового розслідування, яке проводилось у Військовій частині НОМЕР_1 наявності ознак адміністративних порушень на які вказує позивач встановлено не було, факти викладені у звернені свого підтвердження не знайшли, про що було повідомлено заявника належним чином.

Доказів притягнення будь-яких службових осіб до відповідальності за зловживання військовою службовою особою владою або службовим становищем не надано.

Щодо долучених до матеріалів позовної заяви фототаблиць, в підтвердження залучення позивача до господарських робіт під час проходження військової служби та як наслідок, підтвердження зловживання службовими особами Відповідача 1 та 2 службовим становищем суд першої інстанції вірно вказав, надані позивачем фототаблиці не є належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи листа Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 03.01.2020 доводи позивача щодо порушення з боку посадових осіб військової служби, а саме залучення його до господарських робіт, були спростовані та не підтвердженні.

Таким чином суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що ознак порушень на які вказує позивач встановлено не було, факти викладені у зверненнях та позовній заяві свого підтвердження не знайшли, зворотного позивачем не доведено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Положенням ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовим елементом якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Відсутність хоча б одного зі складових елементів виключає задоволення позову.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", встановлено, що шкода підлягає відшкодуванню за наявності складу цивільного правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, неправомірність дій особи, яка заподіює шкоду, безпосередній причинний зв`язок між шкодою та діями, а також вина заподіювача шкоди. При цьому відсутність хоча б одного складового елемента виключає можливість відшкодування шкоди.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження заподіяної йому моральної та майнової шкоди та не навів доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною йому моральною та майновою шкодою (у вигляді душевних страждань та психологічних переживань, що негативно відобразились на його психоемоційному стані).

Оскільки стягнення моральної компенсації в сумі 14000 грн. позивач пов`язує саме із залученням його до господарських робіт чим допущено приниження його честі і гідності, а дані обставин спростовані відповідачем, а позивачем не доведені, то і підстави для стягнення моральної компенсації в сумі 14000 грн. відсутні.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку відсотків за вислугу років з 31.10.2019 по 18.12.2019 та виплатити (доплатити) йому грошове забезпечення в розмірі 40% вислуги років, залучення позивача до господарських робіт (не пов`язаних з несенням військової служби) та стягненням моральної (немайнову) компенсації у розмірі 14000,00 грн.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.