Справа № 460/2577/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2577/20 пров. № А/857/1842/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Запотічного І.І.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне, повний текст судового рішення складено 21 квітня 2021 року) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Заверуха О.Б., суддями Ніколін В.В., Старунський Д.М. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 24 червня 2021 року) у справі № 460/2577/20 за адміністративним позовом Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2020 року Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова), в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дудки І.О. ВП № 61120805 від 12.03.2020 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн;

визнати частково протиправною постанову державного виконавця Дудки І.О. ВП № 61120805 від 16.03.2020 про закінчення виконавчого провадження в частині підстави для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання та зобов`язати закінчити виконавче провадження на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 у справі № 460/1618/19 було визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету щодо невжиття заходів з надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної вакантної посади у Виконавчому комітеті або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді; зобов`язано Виконавчий комітет розглянути питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у Виконавчому комітеті або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді. На виконання зазначеного рішення було розглянуто питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у Виконавчому комітеті або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 23.01.2020 № вих. 03.3-09-43. 31.01.2020, на підставі виконавчого листа № 460/1618/19 від 22.01.2020, постановою було відкрито виконавче провадження № 61120805. Пунктом 2 цієї постанови боржнику повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Постанова надійшла до Виконавчого комітету 06.02.2020 за вх.№ 71/02.0-24/04. 17.02.2020 Виконавчим комітетом були надіслані листи до виконавчих органів Вараської міської ради та комунальних підприємств міста щодо надання інформації про наявність вакантних посад. А також листом від 17.02.2020 вих. № 76/02.3-27/04 повідомлено Відділ примусового виконання рішень про розгляд постанови про відкриття виконавчого провадження та про вчинення всіх необхідних та достатніх дій щодо виконання рішення суду. Проте, державний виконавець 20.02.2020 виніс постанову про накладення штрафу на Виконавчий комітет у розмірі 5100, 00 грн та зобов`язав виконати рішення протягом 10 робочих днів. 21.02.2020 до Виконавчого комітету надійшов лист № 40-02-01 від комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» з повідомленням про наявність вакантної посади юрист. Тому, 02.03.2020 Виконавчий комітет листом за вих. № 03.3-09-194 надіслав ОСОБА_1 пропозицію працевлаштування на вакантній посаді юрист у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Вараш та запропонував їй подати відповідну заяву для призначення на посаду. Разом з тим, Виконавчий комітет листом від 02.03.2020 за вих. № 95/02.3-27/04 повідомив Відділ примусового виконання рішень про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, вказавши в листі на дії, які були здійснені для пошуку вакантної посади, та про надання пропозиції працевлаштування на вакантній посаді. 12.03.2020 було винесено постанову ВП № 61120805 про накладення штрафу на Виконавчий комітет у розмірі 10200, 00 грн. Водночас, зазначеною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Постанова надійшла до Виконавчого комітету 17.03.2020 за вх. № 183/02/3-24/04. Окрім цього, 16.03.2020 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 460/1618/19 від 22.01.2020 відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначено, що станом на 12.03.2020 рішення суду боржником повторно не виконано без поважних причин. Зазначає, що це твердження ніякими обґрунтуваннями, доказами не підтверджено, а постанова винесена за відсутності на це підстав.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час примусового виконання рішення безпідставно не виконано судове рішення в належний спосіб, оскільки не розглянуто питання про надання пропозиції ОСОБА_1 всіх наявних вакантних посад у Виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді. При цьому, пропозиція однієї з кількох наявних вакантних посад не може свідчити про належне виконання судового рішення, а покликання позивача на нерівнозначність всіх інших наявних вакантних посад жодним чином не підтверджене, відтак є необґрунтованим та безпідставним, докази відсутності можливості Виконавчого комітету працевлаштувати ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в матеріалах судової справи відсутні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликався на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

За результатом розгляду апеляційної скарги колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду 23.06.2020 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі № 460/2577/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Дудки І.О. ВП № 61120805 від 12.03.2020 про накладення штрафу на Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області у розмірі 10200, 00 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Дудки І.О. ВП № 61120805 від 16.03.2020 про закінчення виконавчого провадження. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження з урахуванням встановлених в даному судовому рішенні обставин та правових висновків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Разом з цим, ОСОБА_1 у відповідності до ст. 323 КАС України скористалася своїм правом та після закінчення апеляційного розгляду справи подала скаргу, оскільки не була присутня під час апеляційного розгляду справи.

У апеляційній скарзі покликався на те, що оскаржувані рішення суд першої та апеляційної інстанції винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконними, просить рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що її позбавлено можливості приймати участь у справі та користуватися процесуальними правами учасника справи, що у підсумку призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що висновки суду стосовно повного виконання рішення суду прямо вплинули на дії виконавчого комітету Вараської міської ради по виконанню рішення за її позовом, предметом якого було саме поновлення її на попередній посаді у виконавчому комітеті Вараської міської ради після закінчення повноважень за виборчою посадою, за яким її позовні вимоги задоволено повністю. Дані висновки безпосередньо стали підставою для виконавчого комітету Вараської міської ради, щоб не надати їй однієї з вакантних посад у структурі виконавчого комітету Вараської міської ради, що знівелює рішення судів за її позовом по справі № 460/1618/19, що суперечить нормам ст. 118 Кодексу законів про працю України, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», які покладають обов`язок на роботодавця працевлаштувати своїх працівників на попередній, а при її відсутності іншій рівноцінній посаді на тому самому підприємстві, в установі, організації, які були звільненні від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади. Вказує, що роботодавець не надавав їй жодної пропозиції щодо працевлаштування, що підтверджується інформацією з самих листів роботодавця, які долученні до матеріалів справи, та які суд розцінив, як пропозицію в працевлаштуванні. Проте листи роботодавця, що були ним надіслані на адресу комунальних підприємств не містять будь якої інформації щодо її працевлаштування чи будь якого прийняття до уваги її особи під час комплектування вакантних посад в комунальному підприємстві. А тому вважає висновки судів, що роботодавець вжив всіх заходів щодо її працевлаштування помилковим та передчасним, оскільки рішення про прийняття чи не прийняття на вакантні посади в комунальних підприємствах мають приймати керівники цих підприємств та вони жодним чином не пов`язані у своєму волевиявленні із листами роботодавця щодо наявності вакантних посад та зобов`язань щодо її працевлаштування роботодавцем, які б відповідали вимогам чинного законодавства, не мають, оскільки в трудових відносинах з нею раніше ніколи не перебували.

Виконавчий комітет Вараської міської ради у відповідності до ст. 304 КАС України надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Зокрема зазначає, що усі наведені заявницею в апеляційній скарзі доводи, а також обставини справи щодо виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 у справі № 460/1618/19, включаючи право на працю ОСОБА_1 , надання їй пропозиції роботи виконавчим комітетом Вараської міської ради, докази надання пропозиціє досліджувались під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі № 460/2577/20. Висновки щодо зазначених доводів Восьмий апеляційний адміністративний суд зробив у постанові від 23.06.2020 і ці висновки об`єктивні, правдиві, обгрунтовані та законні. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без розгляду, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 460/2577/20 без змін.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Крім цього представником виконавчого комітету Вараської міської ради надіслано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки станом на 10.03.2021 ними не отримано апеляційну скаргу, яка розглядатиметься судом 16.03.2021. Вказує, що в такому разі позбавленні можливості підготувати належним чином відзив. Однак колегією суддів вважає про відсутні підстав для відкладення розгляду справи з підстав зазначених в клопотання, оскільки що в матеріалах справи наявне підтвердженні про надіслання на електрону адресу останнього апеляційної скарги. Крім цього виконавчим комітетом Вараської міської ради подано відзив, що в свою чергу спростовує його доводи про не отримання апеляційної скарги. Також в клопотання обгрунтовано тим, що враховуючи специфіку адміністративного судочинства та необхідності представляти інтереси виконавчого комітету Вараської міської ради необхідний час для вирішення питання представництва. Однак суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника виконавчого комітету Вараської міської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2019, яке набрало законної сили 19.12.2019, у справі № 460/1618/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Вараської міської ради щодо невжиття заходів з надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної вакантної посади у Виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді. Зобов`язано Виконавчий комітет Вараської міської ради розглянути питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у Виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді.

20.12.2019 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Вараського міського голови, якою просила вчинити відповідні розпорядчі дії згідно з вищевказаним судовим рішенням.

За розглядом звернення ОСОБА_1 від 20.12.2019 Виконавчим комітетом надано відповідь від 10.01.2020 № вих. 03.3-09-14 про те, що станом на 10.01.2020 посада заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради не є вакантною. Станом на дату звернення та на дату підготовки відповіді у Виконавчому комітеті наявні вакантні посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (одна посада); начальник відділу у справах сім`ї, молоді та спорту (одна посада), що не є рівнозначними по відношенню до посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету.

Також, Виконавчий комітет листом № вих.03.3-09-42 від 23.01.2020 повідомив ОСОБА_1 про те, що Виконавчим комітетом надіслані листи до виконавчих органів Вараської міської ради про надання інформації про наявність вакантних посад. За результатами отриманих відповідей встановлено, що у виконавчих органах Вараської міської ради відсутні рівнозначні вакантні посади по відношенню до посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету(а.с.55).

22.01.2020 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 460/1618/19, який стягувачем ОСОБА_1 подано до Відділу примусового виконання рішень для примусового виконання разом із заявою від 30.01.2020.

Державним виконавцем 31.01.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61120805 з виконання виконавчого листа № 460/1618/19 від 22.01.2020 про зобов`язання боржника Виконавчий комітет Вараської міської ради розглянути питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у Виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді. Боржнику вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Боржником постанова про відкриття виконавчого провадження одержана 06.02.2020.

Виконавчий комітет листом від 17.02.2020 року № вих. 76/02.3-27/04 «Про розгляд постанови про відкриття виконавчого провадження» повідомив Відділ примусового виконання рішень про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.12.2019 та вказав про надіслання листів до виконавчих органів Вараської міської ради та комунальних підприємств міста про надання інформації про наявність вакантних посад.

Постановою державного виконавця від 20.02.2020 ВП № 61120805, у зв`язку з тим, що станом на 20.02.2020 рішення суду боржником не виконане, накладено на боржника Виконавчий комітет Вараської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100, 00 грн; зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Сума штрафу боржником сплачена платіжним дорученням № 113 від 26.02.2020, про що повідомлено державного виконавця.

В матеріалах виконавчого провадження наявне звернення ОСОБА_1 до державного виконавця (дата резолюції на документі 21.02.2020), в якому стягувачем звернуто увагу на той факт, що у структурних підрозділах виконавчого комітету Вараської міської ради наявні інші вакантні посади, що підтверджується відповідями структурних підрозділів виконавчого комітету від 03.01.2020 № 1/28-35-580 та від 27.12.2019 № 01-18/184, а саме: - заступник начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва; - начальник відділу капітального будівництва управління містобудування, архітектури та капітального будівництва; - начальник відділу з обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці управління праці та соціального захисту населення; - головний спеціаліст сектору прийняття рішень з призначення та надання допомог і компенсацій. При цьому, стягувач звернула увагу державного виконавця на те, що боржником приховується наявність вакантних посад.

Виконавчий комітет листом від 02.03.2020 № вих95/02.3-27/04 повідомив Відділ примусового виконання рішень про те, що за результатами отриманих відповідей встановлено, що у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Вараш наявна вакантна посада-юрист (одна посада), про що поінформовано ОСОБА_1 листом від 02.03.2020 № вих 03.3-09-194.

Постановою державного виконавця від 12.03.2020 ВП № 61120805, у зв`язку з тим, що станом на 12.03.2020 рішення суду боржником не виконане, накладено на боржника Виконавчий комітет Вараської міської ради штраф на користь держави у розмірі 10200, 00 грн; зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Згідно з розпорядженням державного виконавця № 61120805 від 01.04.2020 грошові кошти в сумі 10200, 00 грн, що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконання виконавчого документа № 460/1618/19, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 22.01.2020, перераховані на користь держави платіжним дорученням № 77 від 03.04.2020.

Постановою державного виконавця від 16.03.2020 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 460/1618/19, виданого Рівненським окружним адміністративним судом, закінчено згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з направленням повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, зі змінами та доповненнями), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно із ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 75 Закону №1404-VIIІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як згадувалось вище, колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду 23.06.2020 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області задоволено частково, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі № 460/2577/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області задоволено частково.

Так колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду 23.06.2020 при обгрунтуванні прийнятої постанови зазначила, що висновки суду першої інстанції про те, що пропозиція однієї з кількох наявних вакантних посад не може свідчити про належне виконання судового рішення є помилковими, оскільки вказане вище рішення суду викладено альтернативно, а вакантна посада, яка запропонована відповідає кваліфікації, здобутій освіті стягувача. Згідно резолютивної частини рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2019, яке набрало законної сили 19.12.2019, у справі № 460/1618/19 не встановлено обов`язкової умови пропонувати декілька посад на вибір, а зобов`язано розглянути питання про надання пропозиції іншої рівнозначної посади. Щодо доводів про те, що стягувачу на момент звільнення не запропоновано інших вакантних посад наявних у виконавчому комітеті Вараської міської ради Рівненської області, то згідно матеріалів справи такі посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради Рівненської області були відсутні.

Разом з цим колегія суддів вважає, що ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції в повній мірі не досліджено всіх обставин справи, оскільки до розгляду справи не була залучена ОСОБА_1 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні в результаті чого було прийняті оскаржувані виконавчим комітетом Вараської міської ради рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова).

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що висновки суду стосовно повного виконання рішення суду прямо вплинули на дії виконавчого комітету Вараської міської ради по виконанню рішення за її позовом, предметом якого було саме поновлення її на попередній посаді у виконавчому комітеті Вараської міської ради після закінчення повноважень за виборчою посадою, за яким її позовні вимоги задоволено повністю. Дані висновки безпосередньо стали підставою для виконавчого комітету Вараської міської ради, щоб не надати їй однієї з вакантних посад у структурі виконавчого комітету Вараської міської ради, що знівелює рішення судів за її позовом по справі № 460/1618/19, що суперечить нормам ст. 118 Кодексу законів про працю України, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», які покладають обов`язок на роботодавця працевлаштувати своїх працівників на попередній, а при її відсутності іншій рівноцінній посаді на тому самому підприємстві, в установі, організації, які були звільненні від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади.

Так з долучених до матеріалів справи листів управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради від 16.03.2020 № 1/28-Зі-11 та від 02.03.2020 « 1/28-Зі-7 підтверджено наявність вакантних посад станом на 02.03.2020 та 03.03.2020, а саме: головний спеціаліст відділу з обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці, головний спеціаліст сектору прийняття рішень відділу з призначення та надання соціальних допомог і компенсацій, начальник відділу з обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці.

Вказує, що роботодавець не надавав їй жодної пропозиції щодо працевлаштування, що підтверджується інформацією з самих листів роботодавця, які долученні до матеріалів справи, та які суд розцінив, як пропозицію в працевлаштуванні.

Однак на переконання суду вказані листи роботодавця, що були ним надіслані на адресу комунальних підприємств не містять будь якої інформації щодо її працевлаштування чи будь якого прийняття до уваги її особи під час комплектування вакантних посад в комунальному підприємстві.

Більше того в листі від 27.07.2020 № вих.03.3-09.627 виконавчого комітету Вараської міської ради за підписом міського голови Анощенка С. зазначено, що 18.06.2020 виконавчий комітет всього лиш повідомив ОСОБА_1 про вчинення дій з надання їй пропозиції про працевлаштування, а не робив таку пропозицію.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, ОСОБА_1 , що такі твердження є доказом того, що боржник у виконавчому провадженні за її позовом виконавчий комітет Вараської міської ради сам підтвердив, що не виконав свого обов`язку щодо надання їй пропозиції іншої рівнозначної посади саме виконавчому комітеті Вараської міської ради, як передбачено у рішенні суду за її позовом та постанові ВП № 61120805 державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду щодо зобов`язання виконавчого комітету Вараської міської ради розглянути питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді, що не може слугувати підставою для закриття виконавчого провадження за фактичним виконанням.

А тому є підстави для визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Дудки І.О. ВП № 61120805 від 16.03.2020 про закінчення виконавчого провадження, а в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої та апеляційної інстанції інстанції, які зроблені на підставі не повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої та апеляційної інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судові рішення з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково і рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 323, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 460/2577/20 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Дудки І.О. ВП № 61120805 від 16 березня 2020 року про закінчення виконавчого провадження.

В інших позовних вимогах відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 19 березня 2021 року