Справа № 300/913/20
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. справа № 300/913/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання - Гевак Л.І.,

представника позивача - Мусієнко Н.Є.,

представників відповідача - Бабій Т.С., Яремак Т.І., Мельник В.Б., Королик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з порушенням норм податкового законодавства, відповідачем незаконно прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 року №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн., та № яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 129043 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №300/913/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020 і призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях. Суду пояснили, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податків під час здійснення контрольованих операцій є безпідставними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі таких висновків, прийняті протиправно, оскільки позивачем своєчасно подано звіти по всіх операціях, що підпадали під критерії контрольованих і, відповідно, сплачений податок на прибуток та правомірно обрано метод чистого прибутку для встановлення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», що відображено у звіті про контрольовані операції та документації з трансферного ціноутворення. Зазначили, що під час проведення перевірки відповідачем неправильно застосовано період для розрахунку показника рентабельності контрольованих операцій у 2013 році і 2015 році, оскільки співставлення показника рентабельності за вересень-грудень 2013 року та січень-травень 2015 року із показниками рентабельності співставних компаній за весь рік є некоректним та не відповідає вимогам звітності, а тому необхідно здійснювати розрахунок ринкового діапазону рентабельності на підставі показників за весь період 2013 року та 2015 року, відповідно. Окрім цього відповідачем не враховано особливості діяльності ринку шпалер, а саме те, що виробництво шпалер є сезонним, а фінансовий результат виробників шпалер у різні періоди звітного року залежить від попиту на них, що призвело до неправильного розрахунку рентабельності за 2013 рік. Також представники позивача вказали на порушення відповідачем положень п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2013 рік у зв`язку з перебігом строку 1095 днів, протягом якого контролюючий орган має право визначити суму грошових зобов`язань платнику податків. Окрім цього відповідач протиправно не врахував до розрахунку рентабельності витрат доходи позивача від курсових різниць за дебіторською заборгованістю, які були отримані та відображені у 2015 році та зменшив фінансовий результат за 2015 рік внаслідок збільшення витрат контрольованих операцій на суму уцінки запасів, які фактично не були понесені позивачем. Зазначили, що відповідачем при розрахунку показника рентабельності за 2015 рік не враховано факту переоцінки позивачем вартості запасів готової продукції, що стало наслідком неправомірного завищення витрат позивача і, відповідно заниження його фінансових показників, а невіднесення сторно нарахувань резервів минулих періодів суперечить порядку розподілення доходів, оскільки такі доходи стосуються як контрольованих так і не контрольованих операцій, тому повинні бути віднесені до обраного ключа розподілу пропорційно до контрольованих і неконтрольованих операцій. Також повідомили, про допущення податковим органом помилок при розрахунку суми податку на прибуток та неправильного визначення суми грошових зобов`язань позивача. Неправомірність вказаної позиції податкового органу підтверджуються висновком судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року за №1041/44101. Одночасно звернули увагу на судову практику у спірних правовідносинах. Таким чином представники позивача вважали, що вказані протиправні висновки контролюючого органу та помилково проведені розрахунки призвели до нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 901 грн., та з податку на додану вартість у розмірі 645 216,00 грн., а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Також, представниками позивача, зроблено заяву проте, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Представники відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив та додаткових поясненнях, що містяться в матеріалах справи. Вказали, що перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» проведена контролюючим органом відповідно до норм податкового законодавства, а висновки за результатами такої перевірки є законними та обґрунтованими. Зазначили, що позивачем не в повній мірі визначено суми грошових зобов`язань, згідно поданих звітів про контрольовані операції, у яких відображено операції з резидентами та нерезидентами - пов`язаними особами за звітні періоди 2013-2016 роки. Так під час проведеної перевірки контролюючим органом встановлено ряд порушень позивачем вимог податкового законодавства, зменшення суми грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн., та збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 516 043,00 грн., у зв`язку з чим відповідачем винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення. Зазначили, що відповідачем правомірно зроблено висновок про відсутність підстав вважати діяльність позивача сезонною, оскільки відповідно до постанови КМУ від 28.03.1997 №278 діяльність з виробництва шпалер не входить до переліку сезонних, кількість працівників у штаті відповідача була незмінною, наказ про тривалість сезонних робіт не видавався. Вказали, що контрольованими операціями у 2013 році, відповідно до внесених змін в податкове законодавство вважаються операції здійснені з 01.09.2013 по 31.12.2013 року, а тому найбільш доцільним періодом для розрахунку показника рентабельності контрольованих операцій є операції з вересня по грудень 2013 року. Зазначили, що відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України чинного на момент проведення перевірки, перевірка контрольованих операцій проводиться у межах 2555 днів, тому безпідставним є твердження позивача на проведення перевірки за 2013 рік поза межами строку давності, а стаття 58 Конституції України, на яку посилається позивач, не може поширюватися на спірні правовідносини, оскільки стосується фізичних осіб, а не юридичних. Також повідомили, що курсові різниці виникли щодо операцій 2014 року, то не підлягають врахуванню до розрахунку ЧРВ за 2015 рік. Окрім цього вказали, що наявна документація не містила будь-яких первинних бухгалтерських документів, розрахунків та пояснень щодо проведеної уцінки запасів внаслідок знецінення шпалер, тому в ході перевірки здійснено розрахунок собівартості реалізованої продукції в контрольованих операціях в розрізі кожної номенклатурної групи, а тому зменшення позивачем вартості готової продукції є безпідставним. Також відповідачем правомірно віднесено сторно нарахувань резервів минулих періодів до неконтрольованих операцій, а розрахунки сум податкових зобв`язань визначено контролюючим органом правомірно. Окрім цього висновки судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року за №1041/44101 не відповідають фактичним обставинам справи, а тому їх слід залишити поза увагою. Таким чином, на переконання відповідача, наявність вказаних порушень свідчить про правомірність прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Просили у задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснила суду, що вона працює головним бухгалтером ТОВ «Віва-Декор» та на момент проведення перевірки надавала перевіряючим інформацію та необхідні документи щодо контрольованих операцій за перевіряємий період. За результатами проведеної перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення якими контролюючий орган збільшив товариству суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, з якими ТзОВ «Віва Декор» не погоджується та оскаржує їх в суді. Зазначила, що основними її функціями є організація і ведення на підприємстві бухгалтерського та податкового обліку а також контроль за своєчасністю та достовірним відображенням інформації про господарські операції, рахунків бухгалтерського обліку, підготовка та подання звітності. Зазначила, що доходи від реалізації товарів робіт послуг ТОВ «Віва Декор» в 2013 за перший квартал становили 60 903000,00 грн., за другий квартал 80 796000,00 грн., третій квартал 98 685000, 00 грн., четвертий квартал 70 485000, 00 грн.; в 2014 році перший квартал 72 939000,00 грн., другий квартал 96 562000,00 грн., третій квартал 95 599000,00 грн., четвертий квартал 76996 000,00 грн.; в 2015 перший квартал 116 954000,00 грн., другий квартал 71 586000,00 грн., третій квартал 65 457000,00 грн., четвертий квартал 41 130000,00 грн.; в 2016 перший квартал 51 773000,00 грн., другий квартал 61 748000,00 грн., третій квартал 70 640000,00 грн., четвертий квартал 43 917000,00 грн. Зазначила, що відслідковується тенденція, що реалізація товарів робіт та послуг була вищою в другому та третьому кварталі ніж у першому та четвертому кварталі. Товариство здійснює відображення курсових різниць відповідно до стандарту бухгалтерського обліку 21 «вплив змін відповідних курсів». Курсові різниці відображаються на дату здійснення господарської операції в межах їх обсягу та на дату балансу. За 2015 рік нараховано доходів від курсових різниць в сумі 57 752732,00 грн., відображені на рахунку 714 «доходи від операційної курсової різниці» відповідно у фінансовій звітності відображені у статті «інші операційні доходи». За 2015 рік також від перерахунку курсових різниць визначені витрати в сумі 63 577 143,00 грн., відображені на субрахунку 945 «витрати від операційної курсової різниці» і показані у фінансовій звітності у статті інші операційні витрати. Відповідно до п.153.1.3 ПК визначення курсових різниць за операціями в іноземній валюті відбувається відповідно до стандартів бухгалтерського обліку. Доходи і витрати від курсових різниць відображені в податковій та фінансовій звітності. Доходи і витрати вплинули на об`єкт оподаткування в 2015 році. Товариством сплачено податок на прибуток з курсових різниць, що були включені до податкового обліку. Також зазначила, що бухгалтерський облік «запаси» ведеться на підприємстві відповідно до положення бухгалтерського обліку «запаси» та облікової політики підприємства. Відповідно до положення 9 запаси відображаються в бухгалтерському обліку за найменшою з двох оцінок первісної вартості або чистої вартості реалізації. Перегляд первісної вартості і коригування її до чистої вартості реалізації відбувається якщо на дату балансу відбулося зменшення величини первісно очікуваних економічних вигод від використання запасів у зв`язку з їх знецінення зменшення ціни, знищення. Відповідно до облікової політики підприємства і П(С)БО №9 підприємство проводить переоцінку запасів раз в рік перед складанням річної фінансової звітності. В 2015 році нараховано і відображено фактичну уцінку запасів в сумі 1 003402,00 грн., в тому числі шпалер в сумі 885 279, 81грн. Вказана сума відображена в бухгалтерському обліку за дебетом рахунку 946 і кредетом 26 в податковій звітності так як підприємством прийнято рішення відображати на облікових регістрах бухгалтерського обліку уцінку шляхом створення резерву у зв`язку з чим виникають податкові різниці відповідно до статті 139 ПК. Відповідно до статті 139 ПК, фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму витрат створених резервів, тобто підприємством зменшено витрати на суму 885 279,81 грн., в частині уцінки шпалер. Також зазначила що підприємством задля рівномірного відображення витрат в бухгалтерському обліку прийнято рішення створювати забезпечення майбутніх витрат та платежів і втому числі забезпечення під переуцінку запасів. Такі забезпечення проводились щомісячно в сумі 1 266677,00 грн., за дванадцять місяців мало становити 15 200 000,00 грн., за 11 місяців сума забезпечень становила 13 933337, 00 грн. 31.12 підприємством проведено фактичну уцінка шпалер і відповідно сторновано 13933337,00 грн. і провели фактичну уцінку шпалер 885 279,81 грн., отже на річну фінансову звітність ТОВ «Віва-Декор» вплинула сума 885 279,81 грн., фактичної уцінки. Також зазначила що на підприємстві проводиться щорічний аудит незалежними аудиторами, які на підтвердження фінансової звітності надають свій висновок і за 2015, 2016, 2017 рік міжнародним аудитом не виявлено жодних зауважень щодо обліку та відображення інформації в фінансовій звітності ТОВ «Віва Декор».

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює на посаді директора ТОВ «Віва Декор» з 01.02.2020 року, з 2013 по 2016 ТОВ «Віва Декор» проводила контрольовані операції з пов`язаними особами які оформлені відповідною документацією. Податковим органом проведено перевірку за наслідками якої товариству донараховані суми податкових зобов`язань з якими ТОВ «Віва Декор» не погоджується та вважає їх некоректними з огляду на що звернулись до суду. В період проведення перевірки він виконував обов`язки фінансового директора і в тому числі займався питаннями трансферного ціноутворення, організацією та підготовкою документації трансферного ціноутворення, співпрацею з консультантами, адвокатами та податковими перевіряючими, що здійснювали перевірку. Зазначив, що сезонність безпосередньо і прямо впливає на діяльність товариства. Так, доходи підприємства в другому та третьому кварталі завжди більші ніж в першому та четвертому кварталах, що пов`язано з тим, що люди роблять ремонти в літні місяці а не в зимові. В першому та четвертому кварталі на підприємстві з`являються ті витрати яких немає в другому та третьому кварталі, зокрема: нарахування та виплата премій персоналу, стосується цілого року але виплачується в кінці року; уцінка складу, обраховується один раз на рік відповідно до політики по переоцінці складу в кінці року перед складанням фінансової звітності; ремонтні роботи у зв`язку з процесом виробництва, які щорічно проводяться на підприємстві в кінці року. Доходи у другому та третьому кварталі зростають витрати знижуються у першому та четвертому кварталі доходи знижуються а витрати збільшуються, виникають витрати яких не було протягом року хоча стосуються цілого року в тому числі в першому та четвертому кварталі підприємством розробляються нові колекції шпалер і витрачаються кошти на друкуючі форми на тестування на впровадження нових продуктів, які згенерують доходи пізніше. Щодо відображення в бухгалтерському обліку курсових різниць зазначив що курсові різниці відображені в бухгалтерському обліку відповідно до чинного законодавства. Якщо такі доходи виключити з доходів 2015 року то такі показники по відношенню до співставних компаній стануть не співставними. Зазначив, що товариство, контролюючий орган і інші компанії використовують базу даних Руслана в якій міститься фінансова звітність компаній за цілий рік, не має даних помісячної чи поквартальної звітності, зважаючи на що в податкового органу не було можливості виключити курсові різниці у спів ставних компаній, однак у ТОВ «Віва Декор» такі курсові різниці були виключені. Переуцінка складу відбувається в кінці кожного року раз на рік, тобто відбуло коригування суми в кінці року, однак податковим органом не враховано коригування і взято до відома суми які є некоректними. Зазначив, що податковим органом допущено численні помилки зокрема щодо співставності, розрахунків податків та інших.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку загального позовного провадження, заслухавши представників сторін та пояснення свідків, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» належить до групи компаній Sintra, яка займається виготовленням та реалізацією шпалер.

За звітні періоди 2013-2016 рік товариство здійснювало операції з контрагентами, компаніями, що входять до складу групи Sintra та є пов`язаними особами, а саме: ТОВ «Синтра Трейдінг», код за , м. Київ, вул. Б. Гмирі, 21, офіс 214; ТОВ «Синтра Трейдінг-М», код , Росія, м. Москва, вул. Часові, буд. 30/1; Sintra Design Germany Gmbh, Linden strasse 47 49565 Bramsche Germany ІHH .

Відповідно до п. 39.2. ст. 39 Податкового кодексу України, операції, які здійснювались між позивачем та пов`язаними особами є контрольованими, у зв`язку з чим позивач подавав до податкового органу Звіти про контрольовані операції за 2013-2016 роки та документацію з трансфертного ціноутворення за 2013-2016 роки.

У період з 16.05.2018 року по 15.11.2019 року посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Віва Декор», розташованого за адресою вул. Промислова, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область.

Під час здійснення перевірки посадовими особами відповідача встановлено:

1. порушення пп.39.1.2, пп.39.1.4 п.39.1, пп.39.2.2 п.39.2, пп.39.3.1, пп.39.3.2, пп.39.3.3, пп.39.3.5, пп.39.3.8, п.39.3 ст.39, п.135.1, п.135.2, пп.135.5.2, пп.135.5.12, пп.135.5.15 п.135.5 ст.135, пп.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.194.1 ст.194, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 ПКУ, внаслідок чого:

- занижено об`єкта оподаткування всього на загальну суму 10 873 682 грн., та занижено податок на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2 066 000 грн.

- завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р.23.2 Декларації з ІІДВ) на суму за вересень-грудень 2013 року по деклараціях з податку на додану вартість сума заниження складає 516 172,71 грн., в т.ч. вересень 2013 - 169 497,27 грн.; жовтень 2013 - 1 19 082,25 грн.; листопад 2013 - 122 511,60 грн.; грудень 2013 - 78 943,38 грн.

2. пп.39.1.2, пп.39.1.4 п.39.1, пп.39.2.2 гі.39.2, пп.39.3.1, пп.39.3.2, пп.39.3.3, пп.39.3.5, пп.39.3.8, п.39.3, ст.39, порушення порядку ведення податкового обліку, відповідно до положень статті 39 ПКУ, встановлені факти відхилення умов контрольованих операцій від звичайних цін, п.44.1, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 п. 135.1 ПКУ із внесеними змінами та доповненнями.

- не включено до складу річного доходу декларації з податку на прибуток за 2015 рік суму обсягів постачання декларацій з податку на прибуток в розмірі 39 127 222,00 грн., та занижено податок на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 7 042 900,0 грн.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт документальної позапланової виїзної перевірки №275/09-19-05-05/31843672 від 15.11.2019 року про результати перевірки з питань повноти нарахування та сплати податків під час здійснення контрольованих операцій за звітні періоди з 01.09.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з питань відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» за звітні періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.01.2016.

18.12.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» подано заперечення до вищевказаного акту перевірки та додаткові пояснення від 29.01.2020 року.

03.02.2020 року відповідачем надано відповідь на заперечення ТОВ «Віва Декор» за №430/10/09-19-05-04, згідно якої зазначив, що викладені в запереченні пояснення та зауваження не спростовують змісту порушення, яке викладене в акті перевірки.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 року №, яким збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн. (2 066 000 + 7 042 900) та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн., і № яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 129 043 грн.

14.02.2020 року позивач в порядку адміністративного оскарження направив до Державної податкової служби України скаргу за вих. №14022020, відповідно до якої просив визнати протиправними та скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

За наслідками розгляду даної скарги, Державною податковою службою України прийнято рішення від 13.04.2020 року №13156/6/99-00-08-05-02-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України (надалі - Кодекс, ПК України).

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Кодексу визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Кодексу визначає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Кодексу).

Згідно підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, в редакції до 01.01.2015 року, контрольованими операціями є: господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами; господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - резидентами, які:

задекларували від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Відповідно до підпункту 39.2.1.4 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

Відповідно до підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, в редакції після 01.01.2015 року, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме, зокрема господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту.

Згідно підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Висновки перевірки, які охоплюють період господарської діяльності позивача з 01.01.2015 по 31.12.2015, ґрунтуються на змінах, яких зазнав ПК України в частині регулювання правовідносин, пов`язаних із трансфертним ціноутворенням.

Так, Законом України від 28.12.2014 №72-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням», який набрав чинності з 01.01.2015, статтю 39 ПК України викладено у новій редакції, якою замість звичайних цін у трансфертному ціноутворенні запроваджено так званий принцип «витягнутої руки».

Тож при аналізі контрольованих операцій позивача у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 застосуванню підлягає податкове законодавство у відповідній редакції.

Так, відповідно до пп. 39.1.1 ст. 39 ПК України, платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки».

Обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях (пп. 39.1.2 ст. 39 ПК України).

Згідно з пп. 39.1.3 ст. 39 ПК України, якщо умови в одній чи більше контрольованих операціях не відповідають принципу «витягнутої руки», прибуток, який був би нарахований платнику податків в умовах контрольованої операції, що відповідає зазначеному принципу, включається до оподатковуваного прибутку платника податку.

Визначення ціни під час здійснення контрольованих операцій проводиться за методами, встановленими пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість.

Згідно підпункту 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 Кодексу, визначення ціни з метою оподаткування доходів (прибутку, виручки) платників податків, що є сторонами контрольованої операції, здійснюється за одним із зазначених методів: порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); ціни перепродажу; «витрати плюс»; чистого прибутку; розподілення прибутку.

Під час вибору методу, що використовується для визначення ціни в контрольованій операції, повинні враховуватися повнота і достовірність вихідних даних, а також обґрунтованість коригування, що здійснюється з метою забезпечення зіставності умов проведення контрольованої та зіставних операцій.

Судом встановлено, що за період 2013-2106 рік до контролюючого органу були подані Звіти по контрольованих операціях у яких відображено наступні господарські операції:

за 2013 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 8 860 689,00 грн. (Договір від 15.01.2013 №150113); поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 16 756 499,00 грн., (Договір від 01.07.2013 №010713Л); надання ТОВ «Синтра Трейдінг» послуг зберігання на загальну суму 2 470,00 грн. (Договір від 15.01.2013 №150113); отримання послуг по оренді нерухомого майна (оренда промислової лінії по виробництву шпалер) від ТОВ «Синтра Трейдінг» на суму 1 928 668,0 грн. (Договір від 20.08.2012 200812); виплата бонусів та премій за збільшення збуту та просування товарів на суму 7 005 691,0 грн. (Договір від 31.12.2013 б/н);

з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 68 322 403,0 грн. (Договір від 14.12.2012 №141212); виплата бонусів та премій за збільшення збуту та просування товарів на суму 11 998 347,00 грн. (Договір від 314.12.2012 №141212); отримання послуг від ТОВ «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 510 365,0 грн. (Договір від 10.01.2013 №ST03-2013);

за 2014 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 96 767 072,90 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713/1); надання ТОВ «Синтра Трейдінг» послуг зберігання на загальну суму 19 167,28 грн. (Договір від 28.12.2013 №28121ЗЛ); отримання послуг по оренді нерухомого майна (оренда промислової лінії по виробництву шпалер) від ТОВ «Синтра Трейдінг» на суму 5 786 003,52 грн. (Договір від 20.08.2012 №200812); постачання на адресу ТОВ «Синтра Трейдінг» стелажів на суму 1000,00 грн. (Договір від 23.04.2014 б/н); придбання у ТОВ «Синтра Трейдінг» світлоїдних вивісок на суму 28 500,00 грн. (Договір від 31.12.2014 б/н);

з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 229 853 492,97 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713Л); отримання послуг від ТОВ «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 1 645 722,05 грн. (Договір від 17.02.2014 №ST02-2014);

за 2015 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 14 134 340,96 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713Л); поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 79 251 962,21 грн. (Договір від 02.02.2015 №02022015); отримання послуг від TОB «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 746 344,49 грн. (Договірвід 01.03.2015 №ST02-2015).

з Sintra Deting Germany Gmbh (Німеччина) придбання у нерезидента друкуючих форм на загальну суму 22 822 471,00 грн. (Договір від 02.04.2014 №PS-18-2014) за методом визначення ціни у контрольованій операції 303 «Витрати плюс».

за 2016 рік з ТОВ «Сиптра Трейдінг-М» (Росія): по операції з прощення нарахованих та невиплачених бонусів та премій за збільшиш збуту та просування товарів за 2013 рік на суму 30 238 627,68 грн., (Договір від 26.10.2012 б/н); отримання послуг на загальну суму 1 026 225,96 грн. (Договір від 11.01.2016 №ST02-2016);

з Sintra Desing Germany Gmbh (Німеччина) придбання у нерезидента друкуючих форм на загальну суму 32 071 561,00 грн. (Договір від 02.04.2014 №PS-18-2014).

Так з контрагентом ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна) здійснено операцій у 2013 на загальна сума 101 261 789 грн., в тому числі з 01.09.2013 по 31.12.2013 на суму 34 554 017 грн., у 2014 році на суму 102 601 744 грн.;

з контрагентом ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія) у 2013 році - 208 432 748 грн., в тому числі з 01.09.2013 по 31.12.2013 на суму 80 831 115 грн., у 2014 році - 231 499 215 грн., у 2015 році - 94 123 648 грн., у 2016 році - 31 264 854 грн.;

з контрагентом Sintra Desing Germany Grnbh (Німеччина) у 2015 році на загальну суму 22 822 471 грн., у 2016 році на загальну суму 32 071 561 грн.

Враховуючи критерії пов`язаності осіб, визначені п. а) пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 розділу І Кодексу для цілей трансфертного ціноутворення, відповідно до пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 розділу І Кодексу, господарські операції ТОВ «Віва Декор» з контрагентами ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна), ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (РФ), здійснені в період з 01.09.2013 по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, з контрагентами ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (РФ) та Sintra Desing Germany Gmbh (Німеччина), здійснені в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 по 31.12.2016 року визнаються контрольованими.

У Звітах про контрольовані операції поданих ТОВ «Віва Декор» відображено експортні операції з вказаними пов`язаними особами на загальну суму 309 685 546 грн. за 2013 рік, 334 100 959 грн. - за 2014 рік, 116 955 119 грн - за 2015 рік та 63 336 415 грн. - за 2016 рік.

Предметом планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Віва Декор» було повнота нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій за періоди з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014 з контрагентами - пов`язаними особами ТОВ «Синтра Трейдінг» та ТОВ «Синтра Трейдінг-М» і відповідність умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» за періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 з контрагентами - пов`язаними особами ТОВ «Синтра Трейдінг-М» та Sintra Desing Germany Gmbh.

В судовому засіданні встановлено, що для встановлення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», позивач обрав метод чистого прибутку. Відповідно до пп. 39.3.2.7 ПК України, при застосуванні методів рентабельності здійснюється вибір сторони, для якої перевіряється показник у відповідності до обраного методу трансфертного ціноутворення. В якості сторони було обрано позивача, який виступав виконавцем у договорах із пов`язаними особами. Окрім цього, пп. 39.3.2.5 ст. 39 ПК України встановлює для платника вибір фінансових показників які забезпечують встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки». Позивачем обрано, а відповідачем підтверджено правомірність вибору показника чистої рентабельності витрат для визначення рівня рентабельності контрольованих операцій.

Відповідачем не заперечується правомірність використання методу чистого прибутку та показника чистої рентабельності витрат.

Посадовими особами відповідача за результатами проведеної перевірки зроблені власні висновки та розрахунки щодо правомірності нарахування і сплати податків під час проведених контрольованих операцій у період з 2013-2016 рік, згідно яких дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавства та, відповідно, визначив позивачу грошові зобов`язання, згідно оскаржуваних рішень, а саме: збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн., та зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 129043 грн.

Так, відповідно до матеріалів проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що для аналізу контрольованих операцій за даними документації платника розглянуто показники розраховані на основі фінансових результатів від реалізації шпалер протягом усього року. Платником в Документації по контрольованих операціях з продажу шпалер у 2013 році, зазначено, що порівняння показника рентабельності в контрольованих операціях за вересень-грудень 2013 із річним показником рентабельності зіставних компаній є некоректним, через те, що в такому випадку порівнюються різні періоди діяльності сезонного бізнесу.

Контролюючий орган не погодився з висновками платника, оскільки виробництво шпалер не є сезонним виробництвом, тому відповідно до підпункту 39.3.2.9 пункту 39.3 статті 39 Кодексу (у редакції, що діяла до 01.01.2015), під час визначення ринкового діапазону рентабельності використовується інформація, наявна на момент здійснення контрольованої операції. Відповідно до Закону України від 04.07.2013 № 408 «Про внесення змін до ПКУ, щодо трансфертного ціноутворення» (чинний з 01.09.2013), контрольованими вважаються операції здійснені за період з 01.09.2013 по 31.12.2013.

Також відповідач зазначив, що перелік сезонних робіт визначений спеціальним списком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів Українивід 28.03.1997 №278 «Про затвердження Списку сезонних робіт і сезонних галузей», їх тривалість затверджується наказом по підприємству, а кількість необхідного допоміжного персоналу (сезонних працівників) - штатним розписом, однак діяльність позивача таким списком не передбачена.

Згідно зі штатним розписом ТОВ «Віва Декор» та за даними фінансової звітності середня чисельність працівників залишається не змінною протягом звітних періодів, що перевірялися.

Тому контролюючим органом зроблено висновок про відсутність підстав для визнання діяльності платника - сезонною, що призвело до безпідставного використання платником для розрахунку чистої рентабельності витрат по контрольованих операціях за 2013 рік за період січень-грудень 2013 року. Також контролюючий орган вважає, що найбільш доцільним для розрахунку показника рентабельності необхідно використовувати дані бухгалтерського обліку за період здійснення контрольованих операцій: з 01 вересня по 31 грудень 2013 року.

З вказаними висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на нижче викладене.

Відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 Кодексу, показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, з відповідним коригуванням для забезпечення зіставності показників.

Як визначено у пп.39.2.2.2 ст.39 ПК України, для цілей цього Кодексу операції визнаються зіставними, якщо вони здійснюються в однакових комерційних та/або фінансових умовах з контрольованою операцією.

Згідно із абз. 5 пп. 39.2.2.4 ст. 39 ПК України (у редакції, що діяла станом на 2013 р.), під час визначення зіставності операцій, а також для коригування їх комерційних та/або фінансових умов аналізуються такі елементи контрольованої та зіставних операції: економічні умови діяльності сторін операції, включаючи аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

Згідно з абз.1 і 7 пп.39.2.2.5 ст.39 ПК України (у редакції, що була чинною у 2013 році), визначення зіставності комерційних та/або фінансових умов операцій з умовами контрольованої операції здійснюється, зокрема, за результатами аналізу розміру звичайних надбавок чи знижок до ціни товарів (робіт, послуг), зокрема знижок, зумовлених сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги).

Відповідно до пп.39.2.2.9 ст.39 ПК України, під час визначення зіставності комерційних та/або фінансових умов зіставних операцій з умовами контрольованої операції також можуть враховуватися ризики сторін операції, пов`язані з провадженням господарської діяльності, що впливають на умови операції, зокрема, але не виключно: ризик зміни ринкових цін на придбані матеріали та вироблену продукцію внаслідок зміни економічної кон`юнктури, інших ринкових умов; ризик зниження рівня споживчого попиту на товари (роботи, послуги).

У пп.39.2.2.9 (з 01.01.2015 - пп.39.2.2.7) ст.39 ПК України, також встановлено, що час визначення зіставності характеристик ринків товарів (робіт, послуг) можуть враховуватися, зокрема, але не виключно, такі фактори: попит та пропозиція на ринку, а також купівельна спроможність споживачів; інші характеристики ринку, що впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

У ПК України відсутні норми, що встановлювали б чіткі характеристики факторів, вплив яких на коливання споживчого попиту має враховуватись при визначенні зіставності операцій.

Головним рекомендаційно-методичним міжнародним документом у сфері регулювання трансфертного ціноутворення є Настанови ОЕСР щодо трансфертного ціноутворення для транснаціональних компаній та податкових служб (далі - Настанови ОЕСР).

Загальна методологія контролю за трансфертним ціноутворенням, викладена у статті 39 Кодексу, відповідає методології Настанов ОЕСР, зокрема в частині застосування методів встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки», проведення функціонального аналізу та аналізу зіставності тощо.

Згідно із п. 1.36. Настанов ОЕСР, для того, щоб встановити рівень фактичної порівнянності і потім внести відповідні зміни у визначення умов витягнутої руки (чи діапазону значень таких умов), необхідно порівняти характеристики операцій або особливості діяльності підприємств, які могли б вплинути на умови застосування цього принципу. До таких характеристик або «фактів порівнянності», які можуть бути важливими при визначенні порівнянності, відносять: характеристики майна, що передається, або послуг, що надаються, функції, які виконують сторони (з урахуванням активів, що використовуються, та взятих на себе ризиків), умови контрактів, економічні обставини сторін та їх виробничі стратегічні цілі.

У п.1.56 Настанов ОЕСР зазначається, що існування циклу (економічного, бізнесового чи життєвого циклу товарів) є однією із економічних обставин, що може вплинути на порівнянність.

Тобто під час визначення зіставності операцій підлягають врахуванню коливання споживчого попиту, що відбуваються під впливом певних циклічних факторів.

Отже, відповідно до приписів пп.39.2.2 cт.39 ПК України та п.1.56 Настанов ОЕСР, визначення зіставності комерційних та/або фінансових умов неконтрольованих операцій з умовами контрольованої операції потребує встановлення наявності / відсутності коливань споживчого попиту на товари (роботи, послуги) - сезонного або зумовленого іншими циклічними факторами.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для визнання сезонною діяльності позивача, відповідач посилається на Список сезонних робіт і сезонних галузей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.1997 № 278 (далі - Список сезонних робіт і сезонних галузей № 278).

Так, Список сезонних робіт і сезонних галузей №278 прийнятий Кабінетом Міністрів України на виконання вимог ч.9 ст.6 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР, тобто є складовою законодавства про працю та сформований з метою визначення підстав, за наявності яких працедавці мають право не виконувати загальну вимогу трудового законодавства щодо тривалості щорічних відпусток (24 календарних дні) та на надавати щорічну відпустку пропорційно відпрацьованому часу.

Наведені у вказаному списку галузі та види робіт відображають галузі та роботи, яким притаманний сезонний попит на робочу силу, що не є тотожнім сезонності попиту на їх товари (роботи, послуги).

Зокрема, у Списку сезонних робіт і сезонних галузей №278 зазначено переробні галузі промисловості, зокрема цукрова галузь та первинне виноробство. Сезонність попиту на робочу силу у них зумовлена короткотривалістю періоду визрівання та, відповідно, переробки сировини, а не сезонними коливаннями попиту на продукцію цих галузей - цукор і вино. Відтак, сезонність залучення працівників для заготівлі та первинної переробки сировини у таких галузях не має економічного зв`язку із сезонністю попиту на їх продукцію.

Сезонні коливання попиту на робочу силу не є обов`язково пов`язаними, рівнозначними та / або синхронними з сезонними коливанням попиту на товари (Роботи, послуги).

Більше того даний нормативно-правовий акт не є частиною податкового законодавства України. Так, згідно з ч. 3.1 ст. 3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Окрім цього в судовому засіданні встановлено, що Державною службою статистики України наведені помісячні статистичні дані щодо обсягів виробництва шпалер та подібних виробів в Україні, відповідно до яких показники обсягів виробництва шпалер та подібних виробів в Україні у 2013-2014 роках демонструють регулярні коливання, що збігаються з певними періодами року - зростання виробництва у 2 та 3 кварталах та зменшення його обсягів у 1 та 4 кварталах року.

Наведене свідчить, що виробництво, та, відповідно, попит на шпалери та подібні їм вироби мають сезонний характер.

Відповідно до акту перевірки, відповідач аналізуючи показники чистого доходу позивача, наводить щоквартальний чистий дохід позивача від реалізації продукції за 2013-2016 роки.

З наведеної інформації вбачається коливання доходів позивача між кварталами та вплив сезонності на рівень його доходів. Так, перший та четвертий квартал року характеризуються меншим рівнем доходу, у порівнянні з другим та третім кварталами. Зокрема, відмінність у отриманих доходах між четвертим та третім кварталом 2013 р., сягає 40,01%. (Позивач отримав у третьому кварталі на 40,01% доходу більше, ніж у четвертому кварталі). Щорічні дані свідчать про те, що дохід позивача у четвертому кварталі менший ніж у другому та третьому, на які припадає пік споживання шпалер.

Отже, статистичні показники та показники ТОВ «Віва Декор» демонструють спільну тенденцію сезонних коливань попиту із зростанням виробництва у 2 та 3 кварталах року та зменшенням обсягів у 1 та 4 кварталах року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, відповідачем не враховано особливість діяльності ринку шпалер, а саме сезонність, та те, що фінансовий результат виробників шпалер у різні періоди звітного року залежить від попиту на шпалери та інших факторів економічної діяльності виробників шпалер.

Окрім цього відповідно до наданої відповіді від 22.06.2020 року на запит позивача ТОВ «Епіцентр К» зазначено, що воно здійснює реалізацію шпалер в межах господарської діяльності та підтверджує, що попит на шпалери та рівень їх продажу щороку коливається залежно від сезону, пік продажу шпалер, відповідно до показників товариства, припадає на 2-3 квартал.

Згідно з абз. 1 і 7 пп.39.2.2.5 ст.39 ПК України, визначення зіставності комерційних та/або фінансових умов операцій з умовами контрольованої операції здійснюється, зокрема, за результатами аналізу розміру звичайних надбавок чи знижок до ціни товарів (робіт, послуг), зокрема знижок, зумовлених сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги).

Згідно з пп.39.3.2.9 ст.39 ПК України, під час визначення ринкового діапазону рентабельності використовується інформація, наявна на момент здійснення контрольованої операції, та/або інформація за звітний податковий період (рік), у якому здійснена контрольована операція, та/або за попередні податкові періоди (роки), що передують податковому періоду (року) здійснення контрольованої операції.

Відповідно до пп.39.3.2.10 ст.39 ПК України, з метою забезпечення зіставності показників рентабельності під час визначення ринкового діапазону рентабельності проводиться коригування окремих показників фінансової звітності платника податку, враховуючи умови здійснення контрольованої та зіставних операцій.

Отже, відповідно до абз. 1 і 7 пп.39.2.2.5, пп.39.3.2.9, 39.3.2.10 ст.39 ПК України, визначенню ринкового діапазону рентабельності передує визначення тривалості періоду/ періодів, використання інформації за який / які забезпечує найбільшу зіставність комерційних та/або фінансових умов операцій потенційно зіставних компаній з умовами контрольованої операції платника податку.

Як зазначається у п.3.68 Настанов ОЕСР, «у принципі інформація, що пов`язана з умовами порівнянних неконтрольованих операцій, здійснених протягом того саме періоду часу, що й контрольована операція (неконтрольовані операції, що відбуваються в один і той же час), розглядаються як найбільш надійна інформація для використання аналізу порівнянності, оскільки вона відображає те, яким чином незалежні сторони поводились в економічному середовищі, яке є ідентичним з економічним середовищем контрольованої операції платника податків. Наявність інформації про операції, що відбуваються в один і той же час, може, тим не менше, бути обмеженою на практиці, незалежно від часових обмежень щодо збирання».

Як встановлено судом у базах даних «RUSLANA» та «СПАРК», які використовуються як позивачем так і відповідачем, відомості з яких використовувалися підприємством для відбору потенційно зіставних компаній, наявні лише узагальнені річні показники фінансової та статистичної інформації. Зазначене унеможливлює виокремлення фінансових показників потенційно зіставних компаній за частину звітного року, що відповідає визначеним контролюючим органом періодам здійснення ТОВ «Віва Декор» контрольованих операцій - з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2015 по 31.05.2015.

Отже, відомості щодо фінансових показників діяльності ТОВ «Віва Декор» за визначені контролюючим органом періоди здійснення контрольованих операцій (з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2015 по31.05.2015) є незіставними з відомостями щодо фінансових показників потенційно зіставних компаній за 2013 та 2015 роки, відповідно, оскільки вони відображають поводження потенційно зіставних компаній в економічному середовищі, яке не є ідентичним з економічним середовищем контрольованої операції платника податків.

Виходячи зі змісту п.3.68 Настанов ОЕСР, найбільш надійною з точки зору зіставності вважається інформація щодо операцій, здійснених протягом того саме періоду часу.

Відтак, за відсутності інформації про неконтрольовані операції, що відбулися на тому ж етапі сезонного циклу коливань попиту, що і контрольовані операції, найбільш надійним з точки зору забезпечення зіставності є використання інформації щодо операцій ТОВ «Віва Декор» за період, що відповідає періодам структурування даних про фінансові результати потенційно зіставних компаній у базах даних «RUSLANA» та «СПАРК», відомості з яких використовувалися підприємством для відбору, що забезпечує охоплення тотожної частини періоду сезонного циклу коливань попиту.

Також з матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач здійснював господарські операції із пов`язаними особами протягом всього періоду 2013 та 2015 року.

Суд зазначає, що оскільки позивач, як і всі представники бізнесу ринку шпалер, мав різні доходи в різні періоди, то порівняння фінансових показників Позивача за вересень-грудень 2013 року (коли зазвичай ринок шпалер отримує найменші доходи) із фінансовими показниками зіставних компаній за весь 2013 рік є недоцільним та не відображає реальні дані щодо рентабельності Позивача.

Отже, використання для розрахунку показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2013 і 2015 роки даних за 12 місяців (календарний рік), а не за визначені контролюючим органом періоди здійснення контрольованих операцій (з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2015 по 31.05.2015) є економічно обґрунтованим та відповідає вимогам абз.1 і 7 пп.39.2.2.5, 39.3.2.6, 39.3.2.9 ст.39 ПК України, оскільки забезпечує надійнішу зіставність інформації.

Таким чином посилання відповідача на те, що найбільш доцільним для розрахунку показника рентабельності необхідно використовувати дані бухгалтерського обліку виключно за період здійснення контрольованих операцій з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2015 по 31.05.2015 є безпідставними.

Вищевикладене підтверджуються Висновком судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року №1041/44101, проведеної судовим експертом Педь Іриною Валерівною, відповідного до якого судовим експертом зроблені висновки що стосуються спірних правовідносин та зазначено, що документально не підтверджується висновок Акту перевірки про відсутність підстав для визнання діяльності ТОВ «Віва Декор» сезонною та, як наслідок, про безпідставність використання для розрахунку показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2013 і 2015 роки даних за 12 місяців.

Стосовно посилань позивача на порушення податковим органом строків давності та їх застосування, передбачених ст. 102 ПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 39.5.2.11 ст. 39 ПК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2015), під час перевірки контрольованих операцій можуть бути перевірені контрольовані операції з урахуванням строку, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2015) визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, у період здійснення позивачем контрольованих операцій з 01.09.2013 по 31.12.2014 існувало єдине правило, яке встановлювало присічний строк у 1095 днів, протягом якого контролюючий орган мав право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків.

Винятки з цього правила встановлені лише пунктом 102.2 ст. 102 цього Кодексу.

Проте, податковий орган виходив з того, що застосуванню в даному випадку підлягає редакція ст. 102 ПК України, яка була чинною на момент винесення наказу про проведення позапланової перевірки (27.07.2017).

Так, відповідно до п. 102.1 ст. 102 чинного ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, даною нормою термін, який може охоплювати податкова перевірка, у контрольованих операціях збільшено до 2555 днів, чим обґрунтовує податковий орган правомірність проведення перевірки за період, яких охоплює проміжок з 01.09.2013 по 31.12.2014.

Відповідні зміни внесені законодавцем відповідно до Закону України від 28.12.2014 №72-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням», який набрав чинності 01.01.2015.

Застосувавши під час проведення перевірки строки давності, введені в дію 01.01.2015, відповідач поширив нововведене правило на правовідносини, які на час їх існування регулювалися по іншому.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.01.2011 №1-рп/2011 зазначено наступне: «Конституцією України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58). Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи». Тобто Конституційним Судом України було детерміновано два принципи дії законів у часі: а) принцип безпосередньої дії законів у часі (поширення дії нормативно-правових актів тільки на відносини, які виникли після набуття ними чинності); б) принцип зворотної дії законів у часі (поширення дії нормативно-правових актів на відносини, які мали місце до набрання ними чинності, тільки у тому випадку, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи).

Таким чином, закони або підзаконні нормативно-правові акти мають зворотну дію у часі (без спеціальної вказівки про це в самих нормативно-правових актах) лише в тому випадку, якщо вони: а) пом`якшують відповідальність особи; б) скасовують відповідальність особи.

У той же час, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/1999 сформована позиція, відповідно до якої надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

За наведених обставин, суд погоджується із висновками позивача, що при проведенні перевірки та донарахування податкових зобов`язань за 2013 рік, контролюючий орган мав керуватися положеннями п. 102.1 ст. 102 ПК України в редакції Закону №2755-VI від 02.12.2010, оскільки відповідна редакція даного положення діє по відношенню до всіх податкових відносин, які мали місце до 01.01.2015.

Оскільки протягом 1095 днів відповідач не визначив позивачу суму грошових зобов`язань, то платник податків вважається вільним від грошового зобов`язання за 2013 рік.

Аналогічні висновки викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2019 року у справі №440/1053/19.

Також спірним у вказаних правовідносинах є те, що відповідно до акту перевірки відповідачем не враховано доходи від курсових різниць для розрахунку показника чистої рентабельності витрат отримані у 2015 році внаслідок контрольованих операцій за 2014 рік.

В ході перевірки відповідачем встановлено, що за період січень - травень 2015 року згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «Віва Декор» великий вплив на показники: «Інші операційні Доходи» (додаток до акту №7 та «Інші операційні витрати» (додаток до акту №8) мали нараховані платником курсові різниці по експортно-імпортних операціях.

Зазначено, що позивач при аналізі контрольованих операцій за період 01.01.2015-30.04.2015 нараховані доходи / витрати від операційних курсових різниць на дебіторську заборгованість по операціях з продажу шпалер розподілив пропорційно визначеного відсотка розподілу.

Відповідачем ж для визначення операційних доходів та витрат, безпосередньо пов`язаних з контрольованими операціями, в свою чергу, використано найбільш обґрунтований алгоритм розподілу, що відповідає економічній суті контрольованої операції та характеру понесених витрат чи отриманих доходів та визначено загальні операційні доходи та витрати по курсових різницях, що прямо відносяться до контрольованих операцій по нерезиденту ТОВ «Синтра Трейдінг - М» за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 рік та найбільше впливають на показник рентабельності та операційні доходи/витрати по курсових різницях по операціях пов`язаних з відвантаженням товару в 2015 році.

Таким чином, відповідач зазначив, що врахування доходу від курсових різниць у 2015 році за результатами діяльності - понесених витрат у 2014 році призвів до неправильного визначення рентабельності діяльності платника податків - понесених витрат та отриманих від них доходів у 2015 році.

Проте відповідно до досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи та враховуючи висновки судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року щодо вказаного питання, суд не погоджується з вказаними висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Як встановлено пп.134.1.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У п.9.1 Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Синтра» на 2011 рік, затвердженого наказом від 21.01.2011 №3А (далі - Положення про облікову політику ТОВ «Синтра»), передбачено ведення бухгалтерського обліку на підприємстві згідно з затвердженими Міністерством фінансів України положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

За визначенням, наведеним у п.3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов`язані з ними витрати.

Відповідно до п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), до складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, зокрема дохід від операційних курсових різниць.

Згідно з п.20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО 15 «Дохід»), до інших операційних витрат включаються втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства).

Тобто відповідно до пп. 134.1.1 cт.134 ПК України, п.3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п.7 П(С)БО 16 «Витрати», П(С)БО 15 «Дохід», доходи та втрати від операційних курсових різниць впливають на об`єкт оподаткування податком на прибуток.

Так, виникнення курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті щодо нерезидента - пов`язаної особи ТОВ «Синтра Трейдинг-М» протягом 2015 року мало наслідком відповідну зміну розміру прав вимоги / зобов`язань ТОВ «Віва Декор» у відносинах з таким контрагентом, що впливало на об`єкт оподаткування податком на прибуток ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік.

Як зазначено у п.2.3 Документації з трансфертного ціноутворення за 2015 рік щодо контрольованої операції ТОВ «Віва Декор» з експорту шпалер та іншої рекламної продукції на адресу ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (далі - Документація з трансфертного ціноутворення за 2015 рік), ТОВ «Синтра Трейдинг-М» є пов`язаною особою ТОВ «Віва Декор».

Отже, відповідно до пп.а) пп.39.2.1.1 cт.39 ПК України, доходи та витрати за операціями з нарахування курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті щодо нерезидента ТОВ «Синтра Трейдінг-М» належать до доходів/витрат ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями, оскільки такі курсові різниці: впливали на об`єкт оподаткування податком на прибуток ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік; нараховані за операціями, що здійснювалися з пов`язаною особою - нерезидентом.

Відтак, віднесення в Акті перевірки частини доходів та витрат за операціями з нарахування ТОВ «Віва Декор» протягом січня - травня 2015 року курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті щодо нерезидента ТОВ «Синтра Трейдинг-М» до неконтрольованих операцій є економічно та нормативно необґрунтованим.

Відповідно до п.2.77 Настанов ОЕСР, «лише ті статті, що (а) безпосередньо або опосередковано пов`язані з контрольованою операцією, що розглядається, та (б) є за природою операційними, повинні бути взяті до уваги при визначенні індикатора чистого прибутку для застосування методу чистої маржі від операцій».

Згідно з п.2.82 Настанов ОЕСР, «питання необхідності включення або вилучення з визначення індикатора чистого прибутку прибутків або збитків від курсових різниць, піднімає ряд серйозних проблем з порівнянністю. По-перше, слід вияснити чи мають торговельне підґрунтя прибутки або збитки від курсових різниць (наприклад, чи є прибутки або збитки від курсових різниць дебіторською чи кредиторською заборгованістю) і чи досліджувана сторона відповідальна за них».

Відтак, періодом, у якому доходи / витрати за курсовими різницями мають бути взяті до уваги при визначенні індикатора чистого прибутку, є період, у якому такі курсові різниці: визнані у складі операційних доходів / витрат, призвели до зміни розміру торговельної заборгованості.

Зміна розміру заборгованості в іноземній валюті за нерезидентом ТОВ «Синтра Трейдинг-М» призводить до виникнення відповідної суми прибутків/ збитків ТОВ «Віва Декор».

Отже, відповідно до п.2.77 та 2.82 Настанов ОЕСР, доходи та витрати за операціями з нарахування курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті щодо нерезидента ТОВ «Синтра Трейдинг-М» протягом січня - травня 2015 належать до доходів / витрат ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями січня - травня 2015, а тому виключення в Акті перевірки частини доходів та витрат за вказаними операціями, зі складу операційних доходів/витрат за контрольованими операціями січня - травня 2015 є безпідставними.

Судом встановлено, що протягом 2015 року підприємством нараховувалися курсові різниці за заборгованістю контрагента ТОВ «Синтра Трейдинг-М».

Зокрема, протягом січня - травня 2015 року ТОВ «Віва Декор» нараховано курсові різниці за заборгованістю контрагента ТОВ «Синтра Трейдинг-М» на суми: 38 767 052,92 грн., у складі доходів за рахунком 714 «Дохід від операційної курсової різниці»; 39 961 061 грн., у складі витрат за рахунком 945 «Витрати від операційної курсової різниці».

Протягом червня - грудня 2015 року ТОВ «Віва Декор» у складі курсових різниць, нарахованих за заборгованістю контрагента ТОВ «Синтра Трейдинг-М», частка курсових різниць за товари, відвантажені у січні - травні 2015, склала: 1495 312,77 грн., у складі доходів за рахунком 714 «Дохід від операційної курсової різниці»; 57 005,62 грн., у складі витрат за рахунком 945 «Витрати від операційної курсової різниці».

Порядок нарахування та відображення в бухгалтерському обліку ТОВ «Віва Декор» курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті протягом 2015 року відповідає вимогам п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193 (далі - П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів»), згідно з яким визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операціїв її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу.

Відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, з відповідним коригуванням для забезпечення зіставності показників.

Згідно з пп.39.2.2.1 ст.39 ПК України, для цілей цього Кодексу контрольовані операції визнаються зіставними з неконтрольованими, якщо:

немає значних відмінностей між ними, що можуть істотно вплинути на фінансовий результат під час застосування відповідного методу трансфертного ціноутворення;

такі відмінності можуть бути усунені шляхом коригування умов та фінансових результатів неконтрольованої операції для уникнення впливу таких відмінностей на порівняння.

Отже, відповідно до пп.39.2.2.1 пп.39.2.2 п.39.2 та пп.39.3.2.6 пп.39.3.2 п.39.3 ст.39 ПК України, єдиною підставою коригування даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності платника податку та / або потенційно зіставних компаній, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, є необхідність забезпечення зіставності показників.

Відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, курсові різниці за монетарними статтями в іноземній валюті підлягають визнанню на кожну дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції.

Наведене свідчить, що відповідно до приписів як міжнародних стандартів, так і національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та фінансової звітності курсові різниці за монетарними статтями в іноземній валюті, нараховані протягом 2015 року, включаючи курсові різниці за заборгованістю, що виникла у 2014 році, підлягали врахуванню у складі доходів / витрат відповідного звітного періоду 2015 року.

Таким чином проведене в Акті перевірки коригування даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Віва Декор» у частині розподілу курсових різниць 2015 року, нарахованих на дебіторську/кредиторську заборгованість ТОВ «Синтра Трейдінг-М», на доходи/витрати за операціями 2014 за 2015 року, є необгрунтованими та не відповідає вимогам пп. 39.2.2.1 за 39.3.2.6 ст.39 ПК України, оскільки призводить до отримання показників бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Віва Декор», що є незіставними з показниками бухгалтерського обліку та фінансової звітності потенційно зіставних компаній.

Відтак, відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, під час визначення показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік підлягають врахуванню курсові різниці за заборгованістю контрагента ТОВ «Синтра Трейдинг- М», нараховані протягом 2015 року, включаючи курсові різниці за заборгованістю, що виникла у 2014 році.

Так, у висновком експерта підсумовано, що документально не підтверджується висновок Акту перевірки про відсутність підстав для врахування під час визначення показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік курсових різниць, що виникли щодо дебіторської заборгованості за контрольованими операціями, проведеними у 2014 році.

Щодо неврахування відповідачем фактичної суми уцінки запасів суд зазначає наступне.

Позивачем, виходячи із запланованих обсягів реалізації шпалер, було розраховано вірогідну суму уцінки шпалер. Так попередньо розрахована сума витрат по формуванню резерву під переоцінку запасів становила 13 933 337 грн.

Позивач в кінці 2015 року провів переоцінку запасів готової продукції (шпалер) та відобразив результати такої переоцінки в складі операційних доходів та витрат в бухгалтерському обліку. У результаті інвентаризації та оцінки вартості фактичних залишків шпалер фактична сума уцінки (знецінення) склала 922 276,65 грн., а не попередньо розраховану позивачем суму витрат по формуванню резерву під переоцінку запасів - 13 933 337,00 грн., що було відображено у бухгалтерському обліку та в подальшому оподаткував.

Так, позивач відобразив саме фактично понесені витрати, однак відповідач безпідставно використав прогнозовані дані, що призвело до неправдивого заниження показника ЧРВ.

Відповідач зазначив, що згідно даних бухгалтерського обліку платником в 2015 році сформовано резерви під забезпечення інших витрат та платежів, які обліковано в бухгалтерському обліку на рахунку 474 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів». За період проведення аналізу контрольованих операцій січень- травень 2015 року створені резерви складають 7 748 704,00 грн., а за підсумками 2015 року та після проведення інвентаризації (-134762,00) грн.

Контролюючим органом при проведенні перевірки та вирахуванні показника рентабельності чистих витрат за період січень-травень 2015 (період проведення контрольованих операцій) враховано суму попередньо нарахованих резервів в сумі 7 748 704,00 грн.

Тобто при розрахунку коефіцієнту рентабельності ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік контролюючим органом не було враховано коригування витрат на формування резервів під забезпечення інших витрат та платежів, які обліковано в бухгалтерському обліку на рахунку 474 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів».

Матеріалами адміністративної справи підтверджується повне сторнування у грудні 2015 з рахунків 946 «Витрати від знецінення активів» та 474 «Забезпечення інших витрат і платежів» загальної суми сформованого протягом січня - листопада 2015 року забезпечення витрат від знецінення активів урозмірі 13 933 337,00 грн., включаючи частину суми забезпечення у розмірі 6 333 335,00 грн. (1 266 667,00 х 5), нараховану протягом визначеного контролюючим органом періоду здійснення контрольованих операцій (з 01.01.2015 по 31.05.2015); нарахування у грудні 2015 уцінки ТОВ «Віва Декор» активів за результатами 2015 року у сумі 1 003 402,35 грн., без використання коштів сформованого забезпечення, шляхом прямого віднесення її суми на рахунок 946 «Втрати від знецінення запасів».

Згідно з пп.б) п.4.25 Концептуальної основи фінансової звітності, виданої Радою з Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку у вересні 2010, витрати - це зменшення економічних вигід протягом облікового періоду у вигляді вибуття чи амортизації активів або у вигляді виникнення зобов`язань, результатом чого є зменшення власного капіталу, за винятком зменшення, пов`язаного з виплатами учасникам.

Відповідно до п.6 П(С)Б0 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Отже, відповідно до національних та міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), тобто фактичні, а не прогнозовані витрати.

Відтак, відповідно до національних та міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності як ТОВ «Віва Декор», так і потенційно зіставних компаній за 2015 рік підлягали відображенню фактичні витрати, пов`язані зі знеціненням активів протягом 2015 році, а не прогнозовані витрати.

Виконані протягом 2015 року записи у бухгалтерському обліку ТОВ «Віва Декор», пов`язані з нарахуванням та подальшим сторнуванням забезпечення витрат від знецінення активів на суму 13 933 337,00 грн. (у тому числі 6 333 335,00 грн., нараховані протягом періоду з 01.01.2015 по 31.05.2015), не призвели до зменшення активів, збільшення зобов`язань та зменшення власного капіталу ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік.

Таким чином, нарахована та в подальшому сторнована сума забезпечення витрат від знецінення активів на суму 13 933 337,00 грн. (у тому числі 6 333 335,00 грн., нараховані протягом періоду з 01.01.2015 по 31.05.2015) не є складовою витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік.

Згідно з Карткою рахунку 946 «Втрати від знецінення запасів», у складі витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік було відображено лише фактичну суму уцінки запасів - 1 003 402,35 грн. у кореспонденції з відповідним рахунком бухгалтерського обліку активів, без використання залишків за рахунком 474 «Забезпечення інших витрат і платежів», у тому числі: уцінка залишків за рахунком 201 «Сировина й матеріали» - 81 125,70 грн.; уцінка залишків за рахунком 206 «Матеріали, передані в переробку» - 36 996,94 грн.; уцінка залишків за рахунком 26 «Готова продукція» - 885 279,71 грн.

Отже, показниками бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Віва Декор», що є зіставними з показниками бухгалтерського обліку та фінансової звітності потенційно зіставних компаній, є показники, сформовані з урахуванням фактичного, а не прогнозованого розміру витрат на знецінення активів.

Відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, з відповідним коригуванням для забезпечення зіставності показників.

Отже, відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, показники Рентабельності ТОВ «Віва Декор» за період здійснення контрольованих операцій у 2015 році для цілей забезпечення їх зіставності з показниками неконтрольованих операцій підлягають визначенню на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, з їх коригуванням на розмір нарахованих за такий період прогнозних витрат на знецінення активів, сума яких була в повному обсязі відсторнована у грудні 2015 року.

Аналогічні твердження наведені у Висновку судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року та зазначено, що документально не підтверджується висновок Акту перевірки про відсутність підстав для врахування при визначенні показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік даних щодо фактичної, а не прогнозованої суми уцінки.

Також в судовому засіданні встановлено, що при визначенні показника чистої рентабельності витрат за 2015 рік контролюючий орган безпідставно використав непереоцінену вартість запасів готової продукції, що призвело до завищення витрат позивача і, відповідно, заниження його фінансових показників.

Так, у висновку судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року №1041/44101 зазначено, що ТОВ «Віва Декор» листом від 19.08.2019 звернулося до контролюючого органу з проханням врахувати оновлені розрахунки показника рентабельності.

Зокрема, згідно наданого доповнення ТОВ «Віва Декор» проведено перерахунок собівартості продукції внаслідок часткового перенесення в інші податкові періоди витрат, що не стосуються контролюючих операцій.

В Акті перевірки зазначено, що відповідно до звернення ТОВ «Віва Декор», коригуванню при розрахунку рентабельності за 4 місяці 2015 року підлягали зокрема витрати за статтею «Переоцінка складу» на суму 5 057 868,98 грн.

Контролюючим органом зазначено, що враховуючи, що наведений платником оновлений розрахунок показника рентабельності базується на розрахунках платника та не відповідає показникам даних бухгалтерської звітності відповідного періоду, перевіркою не може бути взято його до уваги при визначенні ціни за цей період.

Згідно наданих для перевірки даних бухгалтерського обліку платника (аналіз рахунку 26 «Потова продукція») проведена уцінка готової продукції відображена в номенклатурній групі під назвою « 26» загальною сумою уцінки, що суперечить(п. 26 П(С)БО 9).

Листом від 19.08.2019 №176 та від 12.11.2019 №4574/10 для врахування при розрахунку чистої рентабельності витрат платником надано перелік Уцінення в 2014 році товарів із вказанням назви та артикулу. Проте, в бухгалтерському обліку визначена платником уцінка товарів не відображена в зменшення вартості по номенклатурних групах.

Враховуючи вищенаведене, спираючись на надані платником показники бухгалтерської звітності, в ході перевірки здійснено розрахунок собівартості реалізації продукції по контрольованих операціях в розрізі кожної номенклатурної групи (Д-т 901 Кт 26) за відповідні періоди.

Тобто при розрахунку коефіцієнту рентабельності ТОВ «Віва Дектор» за 2015 рік контролюючим органом не було враховано коригування витрат за 4 місяці 2015 року за статтею «Переоцінка складу» на суму 5 057 868,98 грн., про необхідність проведення якого було зазначено у листі ТОВ «Віва Дектор».

Так, відповідач збільшив собівартість реалізації позивача та відповідно суму витрат на суму 5 057 868,98 грн., у січні-квітні 2015 року, що зменшило показники чистої рентабельності витрат.

Висновком експертизи заначено, що національними та міжнародними стандартами бухгалтерського обліку та фінансової звітності встановлено, що у разі часткового списання запасів до їх чистої вартості реалізації, сума, на яку первісна вартість запасів перевищує чисту вартість їх реалізації, списується на витрати звітного періоду, в якому відбувається таке списання.

Відповідно, витратами періоду, в якому визнається дохід від реалізації запасів, є витрати у розмірі балансової вартості таких запасів, що у разі проведення уцінки має відповідати визначеній за результатами переоцінки чистій вартості реалізації, а не первісній вартості.

Згідно з Положенням про облікову політику ТОВ «Синтра»: оцінку готової продукції проводити щорічно перед складанням річної фінансової звітності відповідно до Положення про уцінку готової продукції; запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

Отже, передбачений Положенням про облікову політику ТОВ «Синтра» порядок обліку балансової вартості готової продукції, ціна яких на дату балансу змінилася, відповідає вимогам П(С)БО 9 «Запаси».

Експертом зазначено, що організація синтетичного та аналітичного обліку залишків готової продукції ТОВ «Віва Декор» за рахунком 26 «Готова продукція» відповідає вимозі абз.2 ч.3 ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо тотожності даних аналітичних рахунків відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Згідно з п. 26 П(С)Б0 9 «Запаси», чиста вартість реалізації визначається по кожній одиниці запасів.

Як вбачається з Акту опису уцінки готової продукції, складеного 31.12.2014, визначення чистої вартості реалізації здійснювалося ТОВ «Віва Декор» по кожній одиниці готової продукції, тобто з додержанням вимог п.26 П(С)БО 9 «Запаси».

Водночас, згідно з даними картки рахунку 26 «Готова продукція» за 31.12.2014 на суму уцінки товарів, що відбулася 31.12.2014, було відображено в бухгалтерському обліку ТОВ «Віва Декор» на аналітичному рахунку «Уцінка» загальною сумою, без розподілу між номенклатурними групами та відповідно між артикулами товарів в номенклатурних групах.

Згідно з карткою рахунку 26 «Готова продукція» за 2015 рік, протягом 2015 року при здійсненні операцій з реалізації продукції, уціненої 31.12.2014, відбувалося списання лише балансової вартості, відображеної за відповідним артикулом, розмір якої виходячи з обраної ТОВ «Віва Декор» системи аналітичного обліку готової продукції дорівнював їх первісній вартості.

Водночас списання відповідної суми уцінки, відображеної у складі залишку за аналітичним рахунком «Уцінка», одночасно зі списанням первісної вартості готової продукції не здійснювалося.

Як наслідок, прибуток ТОВ «Віва Декор» у визначеному контролюючим органом періоді здійснення контрольованих операцій (з 01.01.2015 по 31.05.2015) визначався як різниця між доходом від реалізації та витратами у розмірі первісної вартості готової продукції, а не чистої вартості реалізації.

Згідно з п.б П(С)БО 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Як зазначалося вище, відповідно до п.24 П(С)БО 9 «Запаси», запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

Відповідно, визнанню у складі витрат звітного періоду ТОВ «Віва Декор» підлягає зменшення активів у розмірі балансової вартості відвантаженої готової продукції, визначеної відповідно до п.24 П(С)БО 9 «Запаси», тобто у розмірі чистої вартості реалізації, встановленої за результатами уцінки.

Відтак, прибуток ТОВ «Віва Декор» у визначеному контролюючим органом періоді здійснення контрольованих операцій (з 01.01.2015 по 31.05.2015) визначався з відхиленням від вимог п.6 П(С)БО 16 «Витрати» та п.24 П(С)БО 9 «Запаси» внаслідок відображення у складі витрат вартості відвантаженої готової продукції у розмірі первісною вартістю, а не за чистою вартістю реалізації.

Тобто сума витрат, відображена у бухгалтерському обліку ТОВ «Віва Декор» у періоді здійснення контрольованих операцій (з 01.01.2015 по 31.05.2015, є більшою за суму витрат ТОВ «Віва Декор», визначену відповідно до вимог п.6 П(С)БО 16 «Витрати» та п.24 П(С)БО 9 «Запаси», на суму уцінки первісної вартості відвантаженої покупцям готової продукції.

Згідно з наданими на дослідження документами, коригування фінансових результатів ТОВ «Віва Декор» на суми нарахованої 31.12.2014 уцінки готової продукції, що відвантажувалася покупцям протягом 2015 року, відбулося у бухгалтерському обліку ТОВ «Віва Декор» 31.12.2015 одночасно з нарахуванням уцінки готової продукції, проведеної 31.12.2015.

Зокрема, як вбачається з даних Актів описів уцінки готової продукції, складених 31.12.2014 та 31.12.2015:

- загальна сума уцінки готової продукції, наявної у залишках станом на 31.12.2014, що підлягала віднесенню на зменшення балансової вартості реалізованої продукції та, відповідно, на зменшення операційних витрат реалізації, склала 7 216 007,80 грн.;

- загальна сума уцінки готової продукції станом на 31.12.2015, що підлягала віднесенню на зменшення балансової вартості запасів, наявних станом на 31.12.2015 та, відповідно, на збільшення інших операційних витрат, склала 8 101 287,51 грн.

Тобто за сукупністю вищезазначених операцій, пов`язаних з уцінкою готової продукції, фінансовий результат діяльності ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік підлягав зменшенню на 885 279,71 грн. (7 547 809,51 - 6 662 529,80).

Згідно з Карткою рахунку 26 «Готова продукція» за 31.12.2014 ТОВ «Віва Декор» 31.12.2015 провело донарахування операційних витрат бухгалтерським записом: Дт 26 «Готова продукція», Кт 946 «Витрати від знецінення активів» на суму 885 279,71 грн.

Отже, коригування фінансових результатів ТОВ «Віва Декор» на суму уцінки готової продукції, наявної у залишках станом на 31.12.2014 та реалізованої протягом 2015 року, відбулося 31.12.2015.

Відтак, станом на 31.12.2015 бухгалтерський облік фінансових результатів діяльності ТОВ «Віва Декор» було приведено у відповідність до вимог п.6 П(С)БО 16 «Витрати» та п.24 П(С)БО 9 «Запаси».

Як зазначалося у дослідженні за другим питанням, всі обрані контролюючим органом потенційно зіставні компанії при здійсненні бухгалтерського обліку та складанні фінансової звітності за 2015 рік були зобов`язані використовувати міжнародні стандарти або національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Відтак, визнанню у складі витрат потенційно зіставних компаній за 2015 рік підлягало зменшення активів у розмірі балансової вартості відвантаженої готової продукції, визначеної відповідно до п.24 П(С)БО 9 «Запаси» або п.28 МСБО 2 «Запаси», тобто у розмірі чистої вартості реалізації, встановленої за результатами уцінки.

Окрім цього зазначено, що показники витрат та, відповідно, рентабельності ТОВ «Віва Декор» за січень-травень 2015 року є незіставними з показниками витрат та рентабельності потенційно зіставних компаній внаслідок високої ймовірності застосування ними різних підходів до бухгалтерського обліку витрат, зокрема:

визнання у складі витрат ТОВ «Віва Декор» вартості готової продукції відбувалося не за чистою вартістю реалізації, а за її первісною вартістю з метою визначення прибутку відповідно до вимог абз.2 п.188.1 ст.188 ПК України, тобто з відступленням від вимог п.б П(С)БО 16 «Витрати» та п.24 П(С)БО 9 «Запаси»;

очікуване визнання у складі витрат потенційно зіставних компаній вартості готової продукції при додержанні ними вимог п.24 П(С)БО 9 «Запаси» або п.28 МСБО 2 «Запаси» повинно було здійснюватися за чистою вартістю реалізації.

Відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, з відповідним коригуванням для забезпечення зіставності показників.

Отже, відповідно до пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України, показники рентабельності ТОВ «Віва Декор» за визначений контролюючим органом період здійснення контрольованих операцій (з 01.01.2015 по 31.05.2015) для цілей забезпечення їх зіставності з показниками неконтрольованих операцій підлягають визначенню на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, з коригуванням розміру витрат на суму різниці між первісною вартістю та чистою вартістю реалізації (переоціненою вартістю) реалізованої готової продукції.

Таким чином за результатами вказаної експертизи зроблено висновок, що документально не підтверджується висновок Акту перевірки про відсутність підстав для використання даних щодо переоціненої вартості готової продукції при визначенні показника чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» за 2015 рік.

Щодо висновків контролюючого органу наведених в акті перевірки при розрахунку розміру заниження оподатковуваного прибутку та податку на прибуток, суд зазначає наступне.

Згідно досліджених судом матеріалів справи та відповідно до проведеного судовим експертом дослідження від 17.07.2020 року встановлено, що розрахунок наведеної у Акті перевірки суми заниження податку на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 7 042 900,0 грн., є неузгодженим з описом наведених в Акті перевірки результатів перевірки значень фінансових показників ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями.

При визначенні розміру заниження прибутку від операційної діяльності помилково ототожнені показники: розрахункового розміру прибутку від операційної діяльності; розрахункового розміру заниження прибутку від операційної діяльності.

Отже, розрахунковий розмір заниження ТОВ «Віва Декор» прибутку від операційної діяльності, обчислений на підставі визначених контролюючим органом в Акті перевірки фінансових показників ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями, дорівнює 12 173 670 грн., а не 16 714 661 грн.

Окрім цього виходячи з розрахункового розміру заниження ТОВ «Віва Декор» прибутку від операційної діяльності, обчисленого на підставі визначених контролюючим органом в Акті перевірки фінансових показників ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями, розрахунковий розмір заниження податку на прибуток має складати 2 191 261 грн. (12 173 670 х 18%).

Однак, згідно Акту перевірки, ТОВ «Віва Декор» «не включено до складу річного доходу декларації з податку на прибуток за 2015 рік суму обсягів постачання декларацій з податку на прибуток в розмірі 39 127 222,00 грн., та занижено податок на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 7 042 900,0 грн.».

Як видно з наведеного, заниження податку на прибуток в Акті перевірки помилково визначено у розмірі розрахункового заниження обсягів постачання ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями в розмірі 39 127 222,00 грн., а не у розмірі заниженого об`єкта оподаткування - оподатковуваного прибутку, розрахунковий розмір якого, як зазначено вище, дорівнює за даними Акту перевірки 12 173 670 грн.

Однак, сума у розмірі 39 127 222,00 грн. не є тотожною розрахунковому розміру заниженого об`єкта оподаткування - оподатковуваного прибутку, оскільки відображає лише розрахунковий розмір заниження обсягів постачання без урахування суми пропорційного заниження суми операційних витрат.

Отже, розрахунковий розмір заниження ТОВ «Віза Декор» податку на прибуток підприємств обчислений на підставі визначених контролюючим органом в Акті перевірки фінансових показників ТОВ «Віва Декор» за контрольованими операціями, дорівнює 2 191 261 грн., а не 7 042 900 грн.

Щодо висновків про порушення у частині нарахування ТОВ «Віва Декор» податкових зобов`язань за 2013 рік судовим експертом зазначено, що наведені висновки ґрунтуються на використанні контролюючим органом розрахункового показника чистої рентабельності ТОВ «Віва Декор» за інший період, ніж у Документації з трансфертного ціноутворення за 2013 рік, а саме не за 2013 рік, а за період здійснення контрольованих операцій (з 01 вересня по 31 грудень 2013 року).

Отже, висновки Акту перевірки про заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток та завищення бюджетного відшкодування з ПДВ за 2013 рік ґрунтуються на результатах зіставлення показників чистої рентабельності витрат: ТОВ «Віва Декор» за вересень - грудень 2013 року, розмір якого за розрахунками Акту перевірки склав (-) 2,072%; потенційно зіставних компаній за 2013 рік в цілому, розмір яких за розрахунками Акту перевірки складав від 6,075 до 16,28%.

Водночас ТОВ «Віва Декор» у Документації з трансфертного ціноутворення за 2013 рік у підрозділі «Групування за періодом здійснення» розділу 7.4 «Групування Контрольованих операцій» зазначається, що «у 2013 році у ТОВ «Віва Декор» виникають зобов`язання, пов`язані зі здійсненими КО, з податку на прибуток та податку на додану вартість, який розраховується на щомісячній основі. При цьому, операції, здійснені між Платником та Контрагентами, взнаються контрольованими лише за останні чотири місяці року. Однак, недоцільно окремо розглядати показники, розраховані на основі щомісячних даних та/або агрегованих даних за чотири місяці 2013 року, оскільки на діяльність Платника впливає сезонність, притаманна ринку шпалер».

Отже, наведені у Документації з трансфертного ціноутворення за 2013 рік розрахунки ґрунтуються на результатах зіставлення показників чистої рентабельності витрат: ТОВ «Віва Декор» за 2013 рік, розмір якого за розрахунками ТОВ «Віва Декор» склав 10,04% (розрахунок у табл.28 Документації з трансфертного ціноутворення за 2013 рік); потенційно зіставних компаній за 2013 рік в цілому, розмір яких за розрахунками Акту перевірки складав від 6,07% до 16,28% (розрахунок у табл.25 Документації з трансфертного ціноутворення за 2013 рік).

Таким чином у висновку судового експерта зазначено щодо невідповідності висновків акту перевірки про: заниження ТОВ «Віва Декор» об`єкта оподаткування на загальну суму 10 873 682 грн. та заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 2066000 грн.; завищення ТОВ «Віва Декор» суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за вересень-грудень 2013 на суму 516 172,71 грн., в т.ч. вересень 2013 - 169 497,27 грн.; жовтень 2013 - 119 082,25 грн.; листопад 2013 - 122 511,60 грн.; грудень 2013 - 78 943,38 грн.

Щодо висновків про порушення у частині нарахування ТОВ «Віва Декор» податкових зобов`язань за 2015 рік судовим експертом зазначено про економічно та нормативно необгрунтованим визначений контролюючим органом в Акті перевірки показник чистої рентабельності витрат ТОВ «Віва Декор» по контрольованим операціям за 2015 рік у розмірі 3,92%, тому документально не підтверджуються визначені в Акті перевірки: обсяги доходів ТОВ «Віва Декор» виходячи із ринкового показника чистої рентабельності витрату розмірі 132 547 373 грн.; заниження обсягів доходів та обсягів постачання по ТОВ «Віва Декор» по контрольованим операціям за 2015 рік на суму 39 127 222 грн. (розрахункова ринкова ціна операції - фактична виручка від реалізації продукції (132 547 373 - 93 420151,00).

Таким чином судом експертом зроблений висновок про не підтвердження висновку Акту перевірки про заниження ТОВ «Віва Декор» об`єкта оподаткування на загальну суму 39 127 222,00 грн. та заниження податку на прибуток за 2015 рік на суму 7 042 900,00 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, висновки судово-економічної експертизи від 17.07.2020 року №1041/44101 та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наведені в акті перевірки позивача від 15.11.2019 року висновки та розрахунків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні контрольованих операцій є протиправними, у зв`язку з чим прийняті на підставі вказаного акту податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 року №, яким збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 901 грн., та № яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., і застосовано штрафну санкцію у розмірі 129 043 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягаю до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, факт сплати позивачем судового збору у розмірі 21 020 грн., підтверджується платіжним дорученням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за №2051 від 28.04.2020 року.

Таким чином на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 21 020 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва Декор" (, вул. Євшана, 9, м. Калуш Івано-Франківська область, 77300) сплачений судовий збір в розмірі 21020,00 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Декор», , вул. Євшана, 9, м. Калуш Івано-Франківська область, 77300;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 43142559, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.

Рішення складене в повному обсязі 17 березня 2021 р., у зв`язку із перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності.