Справа № 360/1273/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 березня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/1273/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління Державної податкової служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о, поновлення на посаді та зобов`язання здійснити розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління Державної податкової служби у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування штабу Управління податкової міліції Державної податкової служби в Луганській області з 24 травня 2013 року;

- зобов`язати відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління Державної податкової служби у Луганській області здійснити розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 травня 2013 року по 01 березня 2021 року включно;

- стягнути з відокремленого підрозділу Державної податкової служби України -Головного управління Державної податкової служби у Луганській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24 травня 2013 року по 01 березня 2021 року.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, у зв`язку з чим вона має бути залишена без руху з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачем у позовній заяві зазначено неправильне повне найменування відповідача. Так, відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правильним повним найменуванням відповідача є Головне управління ДПС у Луганській області.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивач серед іншого просить визнати протиправним та скасувати наказ ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о про звільнення ОСОБА_1 . Проте, відповідачем у позовній заяві зазначено лише відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління Державної податкової служби у Луганській області.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Позов не містить змісту позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (не зазначено його розмір), позивачем не наведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, який підлягає перевірці судом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оглядом позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ та податковій міліції на підставі наказу ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о. До суду з позовною заявою позивач звернувся 15 березня 2021 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та додані докази поважності причин його пропуску.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що десь з початку 2013 року на нього постійно здійснювався тиск з боку керівництва та необґрунтовані претензії. 24 травня 2013 року позивача було викликано до відділу кадрів Управління податкової міліції Державної податкової служби у Луганської області ДПС України та повідомлено, що його звільнено та вручено трудову книжку. Згідно з записом у трудовій книжці позивача звільнено на підставі наказу ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о, але із самим наказом позивач ознайомлений не був, тому останньому не відомі навіть підстави звільнення. При цьому, позивач зазначив, що рапорту на звільнення він не підписував та не подавав. До звільнення до позивача заходи дисциплінарного стягнення не застосовувалися. Жодних підстав для звільнення, визначених у пункті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української ССР від 29 липня 1991 року № 114, не існувало. Тому позивач вважає, що його було звільнено незаконно.

Через відчуття незаконності та несправедливості звільнення позивач повністю втратив душевну рівновагу, сон, у нього значно підвищився тиск, боліла голова і серце. А 9 травня 2013 року у позивача виявлено підозру на глаукому обох очей. До того ж, через постійний тиск з боку керівництва та необґрунтовані претензії на той час у позивача виникли численні проблеми зі здоров`ям, про що свідчать численні медичні документи. Відповідно, одразу після звільнення позивач був вимушений займатися своїм здоров`ям.

Крім того, указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищенаведеного указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України. Проведення АТО, зокрема, на території м. Луганська, пов`язана із численними кримінальними правопорушеннями, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень, будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження об`єктів транспортної системи тощо). Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угруповуваннями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоров`ю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування. Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14 листопада 2014 року № 875/2014 передбачається, зокрема, вжиття заходів щодо: припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації та переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість.

Місто Луганськ, де мешкав позивач зі своєю родиною, у тому числі дві дитини, одна з яких неповнолітня донька, на даний час є територією, яка тимчасово не контролюються українською владою. У зв`язку з вказаними обставинами позивач з родиною був вимушений виїхати з м. Луганська та починати життя наново. Тому весь цей тривалий час позивач не мав можливості зайнятися цією судовою справою.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що за вказаних вище обставин строк на звернення до суду із цією позовною заявою пропущений ним з поважних причин.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач зазначає, що після звільнення у нього погіршився стан здоров`я та він витратив значний час на своє лікування.

Додані до позовної заяви виписки з картки хвороби, виписний епікриз дійсно підтверджують факт наявності у позивача проблем зі здоров`ям. Проте, всі ці документи датовані січнем-квітнем 2013 року та не доводять факт того, що позивач у період з 24 травня 2013 року по 15 березня 2021 року мав таке загострення хвороб, яке унеможливило своєчасно звернутися до суду за захистом порушених прав.

Жодних доказів того, що у період з 24 травня 2013 року по 15 березня 2021 року позивач мав проблеми зі здоров`ям та погане самопочуття, у зв`язку з чим не зміг звернутися до суду, позивачем не надано.

Сама по собі наявність хвороб у тієї чи іншої особи не може розцінюватися судом як поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Також суд відхиляє доводи позивача щодо неможливості вчасного звернення до суду через проведення на території м. Луганська антитерористичної операції, оскільки як зазначає сам позивач антитерористична операція на території Луганської області розпочата у квітні 2014 року, а звільнення позивача відбулося у травні 2013 року. Окрім того, до позовної заяви позивачем додано довідку від 21 листопада 2014 року № 930000804 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, відповідно до якої позивач 20 листопада 2014 року перемістився до с. Свистунівка, Сватівський район Луганська область. Проте, до суду з позовом позивач звернувся 15 березня 2021 року.

У зв`язку з викладеним, вказані позивачем в позовній заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, згідно з частиною першою статті 123 КАС України позивач має право подати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтею 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління Державної податкової служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу ДПС від 24 травня 2013 року № 124-о, поновлення на посаді та зобов`язання здійснити розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу (відповідачам), заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті позивачем у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачеві та вважатиметься неподаною.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяТ.І. Чернявська