Справа № 520/2499/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 р.Справа № 520/2499/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Рись В.Г.

представника відповідача Довгаль В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі № 520/2499/2020

за позовом Комунального підприємства "Харківське ремонтно-будівельне підприємство"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" (надалі по тексту позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 127678,75 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 102143,00 грн., та за штрафними санкціями у сумі 25535,75 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 708353,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року адміністративний позов Комунального підприємства "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" (вул. Металіста, буд. 10, м. Харків, 61068) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.01.2020 № 7 та № 7, які прийнято Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнуто на користь Комунального підприємства "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" (вул. Металіста, буд. 10, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ - 37763844) сплачену суму судового збору у розмірі 12540 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок) грн. 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 10.03.2021 року, клопотання представника відповідача про заміну відповідача у справі задоволено та замінено Головне управління ДПС у Харківській області на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Комунальне підприємство "Харківське ремонтно-будівельне підприємство", , зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо взаємовідносин з ПП ХарківСтартСтрой () за листопад 2018, ТОВ Хевіметал (, попередня назва - ТОВ Сфера-А) за січень 2019, ТОВ МІДГАРТ ЛТД за березень 2019, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), результати якої оформлено у вигляді акту перевірки від 25.11.2019 №881/20-40-05-17-06/37763844.

Відповідно до висновків акту від 25.11.2019 №881/20-40-05-17-06/37763844 перевіркою встановлено порушення Комунального підприємства "Харківське ремонтно-будівельне підприємство":

- вимог абз. а п.198.1, абзаців першого і другого п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, що призвело до неправомірного визначення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 810496 грн, у тому числі за січень 2019 - 97995 грн, за березень 2019 - 712501 грн. В результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду: за січень 2019 року у сумі 97995 грн, за березень 2019 - у сумі 610358 грн, та заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, на загальну суму 102143 грн за березень 2019 року;

- не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку по взаємовідносинах з контрагентами - постачальниками ТОВ Сфера-А (податковий номер 39072690) на загальну суму ПДВ 97995 грн. за січень 2019 року та ТОВ МІДГАРТ ЛТД на загальну суму ПДВ 712501 грн. за березень 2019 року;

- підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ПП ХарківСтартСтрой та КП "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" за листопад 2018 року на суму ПДВ за звітний період декларування листопад 2018 року ПДВ у сумі 867790,95 грн.

Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки від 25.11.2019 №881/20-40-05-17-06/37763844, звернувся до контролюючого органу із запереченнями на акт документальної планової виїзної перевірки від 25.11.2019 №881/20-40-05-17-06/37763844.

На підставі висновків акту перевірки та у зв`язку із встановленим порушенням:

- пп. а п. 198.1, абзаців першого і другого пп. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 127678,75 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 102143,00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 25535,75 грн.;

- пп. а п. 198.1, абзаців першого і другого пп. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 708353,00 грн.

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у справі є податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020 Головного управління ДПС у Харківській області, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 127678,75 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 102143,00 грн., та за штрафними санкціями у сумі 25535,75 грн та податкове повідомлення-рішення № 7 від 14.01.2020 Головного управління ДПС у Харківській області, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 708353,00 грн.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стали висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту за січень, березень 2019 року, в результаті чого відбулося завищення суми від`ємного значення з ПДВ за січень, березень 2019 року та заниження суми ПДВ за березень 2019 року, оскільки фінансово-господарські правовідносини між позивачем та ТОВ «Сфера-А», ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» не мали реального характеру.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів перевіряючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення на відповідність наведеним вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також подані сторонами по справі докази, приходить до висновку, що вказані рішення прийнято необґрунтовано, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З матеріалів справи слідує, що в перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ МІДГАРТ ЛТД і ТОВ Сфера-А.

Так, позивачем, в якості замовника, та ТОВ СФЕРА-А, в якості підрядника, було укладено договори, а саме: №ТР 1-6/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-10/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-2/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-3/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-4/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-5/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-7/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-8/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-9/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 1-11/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 2-2/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 2-3/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 2-5/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 2-6/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 3-1/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 3-2/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 3-4/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 4-1/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 4-2/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 4-3/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 5-1/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 5-4/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 6-1/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 6-2/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 8-1/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 8-3/19 С від 24.01.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується у 2019 році надати замовникові послуги з поточного ремонту відповідного об`єкту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. У п.1.2 договорів визначено, що склад та види послуг з поточного ремонту відображаються у договірній ціні. Сторонами у п.2.1 визначено якість послуг, які мають бути надані підрядником замовнику. Судом встановлено, що у п. 3.1 договорів сторонами визначено ціну договору та одночасно у п. 3.2 договорів передбачено, що ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у розділі 4 договору. При цьому, у договорах сторонами передбачено, що строк надання послуг складає до 31.12.2019 року.

В підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів позивачем надано копії первинних документів, а саме договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Послуги придбані підприємством позивача за вищевказаними договорами в подальшому було реалізовано на користь Департаменту житлового господарства Харківської міської ради в рамках виконання умов договорів №ТР 1-6/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-10/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-2/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-3/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-4/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-5/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-7/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-8/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-9/19 від 24.01.2019 року, №ТР 1-11/19 від 24.01.2019 року, №ТР 2-2/19 від 24.01.2019 року, №ТР 2-3/19 від 24.01.2019 року, №ТР 2-5/19 від 24.01.2019 року, №ТР 2-6/19 від 24.01.2019 року, №ТР 3-1/19 від 24.01.2019 року, №ТР 3-2/19 від 24.01.2019 року, №ТР 3-4/19 С від 24.01.2019 року, №ТР 4-1/19 від 24.01.2019 року, №ТР 4-2/19 від 24.01.2019 року, №ТР 4-3/19 від 24.01.2019 року, №ТР 5-1/19 від 24.01.2019 року, №ТР 5-4/19 від 24.01.2019 року, №ТР 6-1/19 від 24.01.2019 року, №ТР 6-2/19 від 24.01.2019 року, №ТР 8-1/19 від 24.01.2019 року, №ТР 8-3/19 від 24.01.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується у 2019 році надати замовникові послуги з поточного ремонту відповідного об`єкту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. У п.1.3 договорів визначено, що склад та види послуг з поточного ремонту відображаються у договірній ціні. Сторонами у п.2.1 визначено якість послуг, які мають бути надані підрядником замовнику. Судом встановлено, що у п. 3.1 договорів сторонами визначено ціну договору та одночасно у п. 3.2 договорів передбачено, що ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у розділі 4 договорів. При цьому, у договорах сторонами передбачено, що строк надання послуг складає до 31.12.2019 року. Також суд зазначає, що сторонами у п. 6.4.3 визначено, що підрядник має право, при згоді замовника, залучати до роботи третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їхньої роботи.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів надано копії первинних документів, а саме договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Також, позивачем, в якості замовника, та ТОВ МІДГАРД ДТД, в якості підрядника, було укладено договори, а саме: №СС 4-8 С від 28.02.2019 року, №СС 1-9 С від 07.02.2019 року, №СС 5-10 С від 07.02.2019 року, №СС 5-13 С від 28.02.2019 року, №СС 5-14 С від 28.02.2019 року, №СС 5-15 С від 28.02.2019 року, №СС 5-16 С від 28.02.2019 року, №СС 5-17 С від 28.02.2019 року, №СС 5-18 С від 28.02.2019 року, №СКР-103/19 С від 14.03.2019 року, №СКР-107/19 С від 14.03.2019 року, №СКР-138/19 С від 22.03.2019 року, №КР-221/18 С від 08.06.2018 року, №КР-250/18 С від 12.07.2018 року, №КР-253/18 С від 12.07.2018 року, №КР-253/18 С від 12.07.2018 року, №КР-288/18 С від 01.08.2018 року, №КР-407/18 С від 27.11.2018 року, №КР-422/18 С від 11.12.2018 року, №КР-422/18 С від 11.12.2018 року, №КР-422/18 С від 11.12.2018 року, №КР-422/18 С від 11.12.2018 року, №КР-422/18 С від 11.12.2018 року, №1/19 С від 28.01.2019 року, №ТР 2-36/19 С від 01.03.2019 року, №ТРЯ 2-38/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 4-38/19 С від 01.03.2019 року, №ТРП 5-52/19 С від 21.02.2019 року, №ТРП 5-59/19 С від 21.02.2019 року, №ТРП 5-60/19 С від 21.02.2019 року, №ТР 5-87/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-88/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-102/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-103/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-104/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-105/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-106/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 6-20/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 6-23/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 8-57/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 8-58/19 С від 01.03.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується у 2019 році надати замовникові послуги з поточного ремонту та капітального ремонту відповідного об`єкту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. У п.1.2 договорів визначено, що склад та види послуг з поточного ремонту відображаються у договірній ціні. Сторонами у п.2.1 визначено якість послуг, які мають бути надані підрядником замовнику. Судом встановлено, що у п. 3.1 договорів сторонами визначено ціну договору та одночасно у п. 3.2 договорів передбачено, що ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у розділі 4 договору. При цьому, у договорах сторонами передбачено, що строк надання послуг складає до 31.12.2019 року.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів надано копії первинних документів, а саме договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Послуги придбані підприємством позивача за вищевказаними договорами в подальшому частково було реалізовано на користь Комунального підприємства Жилкомсервіс в рамках виконання умов договорів №СС 4-8 від 28.02.2019 року, №СС 1-9 від 07.01.2019 року, №СС 5-10 від 07.02.2019 року, №СС 5-13 від 28.02.2019 року, №СС 5-14 від 28.02.2019 року, №СС 5-15 від 28.02.2019 року, №СС 5-16 від 28.02.2019 року, №СС 5-17 від 28.02.2019 року, №СС 5-18 від 28.02.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується у 2019 році надати замовникові послуги з поточного ремонту відповідного об`єкту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. Сторонами у п.2.1 визначено ціну договору та одночасно у п. 2.2 договорів передбачено, що кінцева вартість виконаних робіт встановлюється на підставі акту виконаних робіт по формі КБ-2в. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у п.2.5 договорів. При цьому, у договорах сторонами передбачено, що строк надання послуг складає до 31.12.2019 року. Також суд зазначає, що сторонами у п. 4.2.3 визначено, що виконавець має право для виконання ремонтних робіт, на умовах підряду залучати, на власний вибір, ремонтно-будівельні підприємства. При цьому, відповідальним за виконання роботи перед замовником залишається виконавець.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів надано копії первинних документів, а саме договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, відомості дефектів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Також послуги, придбані позивачем за вищевказаними договорами із ТОВ МІДГАРД ДТД, в подальшому частково було реалізовано на користь Департаменту житлового господарства Харківської міської ради в рамках виконання умов договорів №СКР-103/19 від 14.03.2019 року, №СКР-107/19 від 14.03.2019 року, №СКР-138/19 від 22.03.2019 року, №КР-221/18 від 08.06.2018 року, №КР-250/18 від 12.07.2018 року, №КР-253/18 від 12.07.2018 року, №КР-288/18 від 01.08.2018 року, №КР-407/18 від 27.11.2018 року, №КР-422/18 від 11.12.2018 року, №ТР 2-36/19 від 01.03.2019 року, №ТРЯ 2-38/19 від 01.03.2019 року, №ТР 4-38/19 від 01.03.2019 року, №ТРП 5-52/19 від 21.02.2019 року, №ТРП 5-59/19 від 21.02.2019 року, №ТРП 5-60/19 С від 21.02.2019 року, №ТР 5-87/19 від 01.03.2019 року, №ТР 5-88/19 від 01.03.2019 року, №ТР 5-102/19 від 01.03.2019 року, №ТР 5-103/19 С від 01.03.2019 року, №ТР 5-104/19 від 01.03.2019 року, №ТР 5-105/19 від 01.03.2019 року, №ТР 5-106/19 від 01.03.2019 року, №ТР 6-20/19 від 01.03.2019 року, №ТР 6-23/19 від 01.03.2019 року, №ТР 8-57/19 від 01.03.2019 року, №ТР 8-58/19 від 01.03.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується у 2019 році надати замовникові послуги з капітального ремонту відповідного об`єкту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. У п. 3.3.4 договорів сторонами передбачено, що підрядник має право залучити за власним вибором до виконання робіт субпідрядні організації. Сторонами у п.4.1 визначено ціну договору. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у п.4.2 договорів.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів надано копії первинних документів, а саме додаткових угод, договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, відомості дефектів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Також, підприємством позивача послуги, придбані за вищевказаними договорами із ТОВ МІДГАРД ДТД, в подальшому частково було реалізовано на користь Комунального підприємства Ритуал в рамках виконання умов договорів підряду №1/19 від 28.01.2019 року

Так, відповідно до п.1.1 зазначеного договору сторонами визначено, що підрядник зобов`язується виконати за ДК 021:2015-45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (капітальний ремонт приміщень крематорію за відповідною адресою, у відповідності до кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти і оплатити такі роботи. У п. 3.3.4 договору сторонами передбачено, що підрядник має право залучити за власним вибором до виконання робіт субпідрядні організації. Сторонами у п.4.1 визначено ціну договору. Порядок здійснення оплат визначено сторонами у п.4.2 договорів.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладеного договору надано копії первинних документів, а саме: договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, графіки виконання робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, відомості дефектів, відомості ресурсів до акта прийняття, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Також, між підприємством позивача, в якості замовника, та ТОВ МІДГАРД ДТД, в якості підрядника, також було укладено договори за бюджетні кошти, а саме: №1М-19 від 20.03.2019 року, №2М-19 від 20.03.2019 року, №4М-19 від 20.03.2019 року, №5М-19 від 20.03.2019 року, №6М-19 від 20.03.2019 року, №7М-19 від 20.03.2019 року, №8М-19 від 20.03.2019 року, №9М-19 від 20.03.2019 року, №10М-19 від 20.03.2019 року, №11М-19 від 20.03.2019 року, №12М-19 від 20.03.2019 року, №13М-19 від 20.03.2019 року, №14М-19 від 20.03.2019 року, №15М-19 від 20.03.2019 року, №16М-19 від 20.03.2019 року, №17М-19 від 20.03.2019 року, №18М-19 від 20.03.2019 року, №19М-19 від 20.03.2019 року, №20М-19 від 20.03.2019 року, №21М-19 від 20.03.2019 року, №22М-19 від 20.03.2019 року, №23М-19 від 20.03.2019 року, №24М-19 від 20.03.2019 року, №25М-19 від 20.03.2019 року, №26М-19 від 20.03.2019 року, №27М-19 від 20.03.2019 року, №28М-19 від 20.03.2019 року, №29М-19 від 20.03.2019 року, №30М-19 від 20.03.2019 року, №34М-19 від 20.03.2019 року, №35М-19 від 20.03.2019 року, №36М-19 від 20.03.2019 року, №37М-19 від 20.03.2019 року, №38М-19 від 20.03.2019 року, №39М-19 від 20.03.2019 року, №40М-19 від 20.03.2019 року, №42М-19 від 20.03.2019 року, №44М-19 від 20.03.2019 року, №45М-19 від 20.03.2019 року, №47М-19 від 20.03.2019 року, №48М-19 від 20.03.2019 року, №49М-19 від 20.03.2019 року, №50М-19 від 20.03.2019 року, №51М-19 від 20.03.2019 року, №52М-19 від 20.03.2019 року, №53М-19 від 20.03.2019 року, №54М-19 від 20.03.2019 року, №55М-19 від 20.03.2019 року, №56М-19 від 20.03.2019 року, №57М-19 від 20.03.2019 року, №58М-19 від 20.03.2019 року, №59М-19 від 20.03.2019 року, №60М-19 від 20.03.2019 року, №61М-19 від 20.03.2019 року, №62М-19 від 20.03.2019 року, №63М-19 від 20.03.2019 року, №64М-19 від 20.03.2019 року, №65М-19 від 20.03.2019 року, №66М-19 від 20.03.2019 року, №67М-19 від 20.03.2019 року, №68М-19 від 20.03.2019 року, №69М-19 від 20.03.2019 року, №70М-19 від 20.03.2019 року, №71М-19 від 20.03.2019 року, №72М-19 від 20.03.2019 року, №98М-19 від 21.03.2019 року, №99М-19 від 21.03.2019 року, №100М-19 від 21.03.2019 року, №101М-19 від 21.03.2019 року, №102М-19 від 21.03.2019 року, №103М-19 від 21.03.2019 року, №104М-19 від 21.03.2019 року, №105М-19 від 21.03.2019 року, №106М-19 від 21.03.2019 року, №108М-19 від 21.03.2019 року, №110М-19 від 21.03.2019 року, №112М-19 від 21.03.2019 року, №113М-19 від 21.03.2019 року, №115М-19 від 21.03.2019 року, №116М-19 від 21.03.2019 року, №117М-19 від 21.03.2019 року, №118М-19 від 21.03.2019 року, №119М-19 від 21.03.2019 року, №120М-19 від 21.03.2019 року, №121М-19 від 21.03.2019 року, №122М-19 від 21.03.2019 року, №123М-19 від 21.03.2019 року, №124М-19 від 21.03.2019 року, №125М-19 від 21.03.2019 року, №126М-19 від 21.03.2019 року, №127М-19 від 21.03.2019 року, №128М-19 від 21.03.2019 року, №129М-19 від 21.03.2019 року, №130М-19 від 21.03.2019 року, №131М-19 від 21.03.2019 року, №134М-19 від 21.03.2019 року, №135М-19 від 21.03.2019 року, №136М-19 від 21.03.2019 року, №137М-19 від 21.03.2019 року, №138М-19 від 21.03.2019 року, №139М-19 від 21.03.2019 року, №73М-19 від 20.03.2019 року, №74М-19 від 20.03.2019 року, №75М-19 від 20.03.2019 року, №76М-19 від 20.03.2019 року, №77М-19 від 20.03.2019 року, №78М-19 від 20.03.2019 року, №79М-19 від 20.03.2019 року, №80М-19 від 20.03.2019 року, №81М-19 від 20.03.2019 року, №82М-19 від 20.03.2019 року, №83М-19 від 20.03.2019 року, №84М-19 від 20.03.2019 року, №85М-19 від 20.03.2019 року, №86М-19 від 20.03.2019 року, №87М-19 від 20.03.2019 року, №88М-19 від 20.03.2019 року, №89М-19 від 20.03.2019 року, №90М-19 від 20.03.2019 року, №91М-19 від 20.03.2019 року, №92М-19 від 20.03.2019 року, №93М-19 від 20.03.2019 року, №94М-19 від 20.03.2019 року, №95М-19 від 20.03.2019 року, №96М-19 від 20.03.2019 року, №97М-19 від 20.03.2019 року.

Зміст зазначених договорів, наявних в матеріалах справи, є аналогічним хоча і стосуються різних об`єктів здійснення ремонту.

Так, відповідно до п.1.1 договорів сторонами визначено, що підрядник зобов`язується виконати роботи за кодом ДК 021:20-6 Інші завершальні будівельні роботи (Поточний ремонт дитячих гральних та спортивних майданчиків за відповідною адресою), згідно договірної ціни, а замовник після виконання робіт прийняти та оплатити ці роботи. У п.2 договорів визначено, що терміни виконання робіт підрядником за цим договором до 10 грудня 2019 року або до повного виконання робіт. Судом встановлено, що у п. 4.1 договорів сторонами визначено ціну договору та одночасно у п. 4.2 договорів передбачено порядок оплати.

Позивачем до суду в підтвердження реальності виконання сторонами умов укладених договорів надано копії первинних документів, а саме: договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Сфера-А», ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» мали реальний характер.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» та ТОВ «Сфера-А» з огляду на наявність інформації про відсутність контрагентів ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» та ТОВ «Сфера-А» за податковою адресою, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції на підставі оцінки досліджених в судовому процесі доказів, а саме: договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, розрахунки №5 та №6, дефектні акти, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, відомості ресурсів до акта приймання, розрахунки №1-2 загальновиробничих витрат до акту, платіжні доручення, податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг), доказів подальшого використання позивачем отриманих у вказаних контрагентів послуг, - за відсутності з боку відповідача інших доводів та доказів, які б беззаперечно підтвердили відсутність реального характеру господарських відносин між позивачем та ТОВ «МІДГАРТ ЛТД», ТОВ «Сфера-А», - зробив юридично правильний висновок про недоведеність з боку відповідача на виконання процесуального обов`язку, встановленого нормою частини другої ст. 77 КАС України, правомірності зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту. Оцінка доказів судом першої інстанції зроблена з дотриманням норм КАС України, а оцінені судом першої інстанції первинні документи підтверджують фактичне виконання спірних договорів, а контролюючим органом не надано достовірних доказів на спростування цього факту.

Також, суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на податкову інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій позивача з ТОВ «МІДГАРТ ЛТД», ТОВ «Сфера-А», оскільки позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом/контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентом/контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

При цьому, інформація щодо перевірок контрагента позивача не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Щодо посилання відповідача про відсутність будівельної ліцензії у контрагента ТОВ «Сфера-А» колегія суддів зазначає, що згідно ст. 7 ЗУ № 222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: будівництво об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, - з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про архітектурну діяльність".

Згідно ст. 4 ЗУ № 687-XIV "Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури, архітектурно- будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.

Тобто ліцензуванню підлягають не будь-які будівельні роботи, а лише роботи з будівництва, а саме: нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

У відповідності до обставин даної справи ТОВ «Сфера-А» виконувало на замовлення позивача роботи з поточного ремонту. Робіт з будівництва (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) ТОВ «Сфера-А» не виконувало. Даний факт відображено відповідачем в акті перевірки та не оспорюється ним. Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства роботи з поточного ремонту не охоплюються терміном «будівництво», а тому виконання робіт з поточного ремонту не потребує ліцензування.

На доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, що укладання договорів між позивачем та ТОВ «Сфера-А» в один день-24.01.2019 року на здійснення поточного ремонту за різними адресами міста Харкова (26 адресів) та підписання актів виконаних робіт 25.01.2019 року свідчить про нереальність спірних господарських операцій колегія суддів зазначає, що договори між позивачем і субпідрядниками містили умови, щодо застосування вимог ч. 3 ст. 631 ЦК України (щодо розповсюдження дії договору на відносини, що виникли до його укладення). Тобто позивачем та його контрагентами були погоджені не заборонені діючим законодавством України умови. Таким чином висновки контролюючого органу в цій частині суперечать як фактичним обставинам справи, так і положенням діючого законодавства України.

Також, посилання відповідача в апеляційній скарзі на не доведення позивачем доцільності залучення для виконання договору укладеного з замовником- Департаментом житлового господарства Харківської міської ради субпідрядника, оскільки в договорі підряду, укладеного між позивачем та Департаментом житлового господарства Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» не зазначено про залучення субпідрядників, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначення або не зазначення в договорі підряду про залучення субпідрядників не впливає на можливість фактичного залучення суб`єктом господарювання субпідрядників.

Так, згідно ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Таким чином навіть відсутність у договорі умови про залучення субпідрядників і фактичне їх залучення не має наслідком недійсність договору. За таких обставин підрядник, який самостійно залучив субпідрядника, залишається повністю відповідальним перед замовником за дії субпідрядника.

Стосовно посилань відповідача в апеляційній скарзі на наявність порушень у складенні подорожніх листів вантажних автомобілів, які були залучені до виконання робіт за укладеними договорами субпідряду із ТОВ «МІДГАРТ ЛТД» колегія суддів зазначає, що відсутність подорожніх листів або наявність неточностей при їх складенні не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/2499/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 19.03.2021 року