Справа № 161/1725/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1725/21
Провадження № 2-а/161/103/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі - Фурман Ю.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Вахмістрової І.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону №1 УПП у Волинській області капрала поліції Комарук Юлії Михайлівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 15.01.2021 року інспектором роти №2 БУПП в м. Луцьку Комарук Ю.М. було винесено відносно нього постанову серії ЕАН № 3670417, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (далі - оскаржувана постанова). Із оскаржуваної постанови слідує, що він 15.01.2021 року о 18:00 год. в м. Луцьку по вул. Рівненська, керував транспортним засобом Chevrolet Captiva, н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3 ПДР України. Вважає дану постанову незаконною виходячи з наступного. Вказує, що патрульний (напарник інспектора Комарук Ю.М.) не розглянув об`єктивно всіх обставин справи, знехтував його правом на захист, не відібрав письмового пояснення по суті ані в нього, ані у будь-яких свідків події, а також не проводив фото-відео фіксацію несправної на його думку фари. Зокрема, перед початком руху він переконався, що його транспортний засіб повністю справний та не має жодних технічний несправностей. Разом з тим, ліва фара в режимі ближнього світла його автомобіля перестала працювати під час здійснення руху та з урахуванням того, що панель приладів транспортного засобу не відображає даної несправності, він був позбавлений можливості виявити таку. У свою чергу, провести заміну лампочки фари на місці зупинки він не мав можливості, в тому числі й через обмеження щодо роботи відповідних магазинів у період локдауну. Надалі, поліцейський взяв у нього посвідчення водія та пішов до службового автомобіля, а повернувшись вручив йому оскаржувану постанову, яка була винесена інспектором Комарук Ю.М., з якою він взагалі не контактував. Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Луцького міськрайнного суду Волинської області від 10.03.2021 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону №1 УПП у Волинській області капрала поліції Комарук Юлії Михайлівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в якості співвідповідача було залучено Департамент патрульної поліції (ДПП).

11.03.2021 року від представника відповідачів надійшов на адресу суду відзив на адміністративний позов. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначила, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якого було винесено оскаржувану постанову, поліцейським було враховано усі обставини та пояснення ОСОБА_1 , в свою чергу останній не надав жодного доказу на підтвердження своєї позиції. Під час розгляду справи 15.01.2021 року позивач не заявляв жодних клопотань, зокрема і на користування правовою допомогою чи написання пояснень. Крім того, щодо присутності при розгляді справи про вчинене адміністративне правопорушення відносно позивача адвоката, то відповідачем під час розгляду справи було роз`яснено позивачу право користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Проте позивач не заявив такого клопотання. При цьому, зі змісту позову ОСОБА_1 достовірно слідує, що останній в повній мірі визнає факт керування транспортним засобом із несправною лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, а відтак й наявність у своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Також зазначила, що наразі відеозапис фіксації обставин вчиненого позивачем правопорушення є знищеним із-за закінчення строку його зберігання. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені в його адміністративному позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідачів заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог з підстав, які викладені у відзиві на адміністративний позов, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 15.01.2021 року поліцейським роти № 2 БУПП у Волинській області капралом поліції Комарук Ю.М. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАН № 3670417, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 15.01.2021 року о 18:07 год. в м. Луцьку по вул. Сагайдачного, 1-А, керував транспортним засобом Chevrolet Captiva, н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» ПДР України.

Відповідно до п 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Насамперед слід зазначити, що твердження представника відповідача про фактичне визнання своєї вини ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові не заслуговує на увагу, оскільки у своїй Постанові від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 Верховний Суд зробив правовий висновок, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

У своєму відзиві представник відповідача також зазначила, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП було зафіксовано на відеореєстратори працівників поліції/службового автомобіля, однак наразі такі відеозаписи є знищеними за терміном свого зберігання.

Разом з тим, вищевказані доводи сторони відповідача суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року в справі № 524/9716/16-а зробив правовий висновок про те, що у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, така не містить будь-яких відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис порушення ОСОБА_1 вимог ПДР.

При цьому, будь-які інші належні та допустимі докази (зокрема, показання свідків) в матеріалах справи відсутні.

Вищенаведене, у своїх сукупності, в жодній мірі не спростовує доводів позивача, викладених в його адміністративному позові, а тому суд вважає, що стороною відповідача не обґрунтовано правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме: за керування ОСОБА_1 15.01.2021 року о 18:07 год. в м. Луцьку по вул. Сагайдачного, 1-А, транспортним засобом Chevrolet Captiva, н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби.

Поряд з цим, на переконання суду знайшло своє підтвердження й порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП з огляду на наступне.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що фактичне з`ясування обставин справи на місці його зупинки здійснювалося патрульним поліцейським чоловічої статі, проте оскаржувана постанова була винесена та підписана інспектором роти № 1 БУПП у Волинській області капралом поліції Комарук Ю.М.

Вищевказану обставину підтвердила допитана в ході розгляду справи свідок ОСОБА_3 , яка на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП перебувала разом із останнім у транспортного засобу Chevrolet Captiva, н.з. НОМЕР_1 на місці його зупинки.

Свідок ОСОБА_3 попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується її підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_3 у суду немає.

Зазначене вище свідчить про грубе процесуальне порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, також, є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п. 2, 5 ст. 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

За наведених обставин саме із Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі ст.ст. 121, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону №1 УПП у Волинській області капрала поліції Комарук Юлії Михайлівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3670417 від 15.01.2021 року, винесену поліцейським роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області капралом поліції Комарук Юлією Михайлівною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук