Справа № 520/446/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 р. справа № 520/446/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу і податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брент+" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.08.2020 №1769-п "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Брент+";

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 28.09.2020 в частині стягнення суми 20000,00 грн;

- стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" суму судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу, викладені в акті фактичної перевірки №47525/04-36-32-03/41431311 від 28.08.2020, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать чинному законодавству. Вказує, що при проведенні фактичної перевірки ТОВ "Брент+" працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області були порушені п.80.2. ст.80, п.82.3. ст.82, п.86.5. ст.86, п.52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Також зазначає, що на АЗС за адресою: вул. Берегова, 200, м. Дніпро, встановлені резервуари для зберігання пального, які обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, що зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, відтак застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від № від 28.09.2020 є безпідставним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав відзив, в якому посилався на те, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено, що ТОВ "Брент+" на АЗС за адресою: вул. Берегова, 200, м. Дніпро, введений в експлуатацію один резервуар, що розташований на одному із акцизниї складів, не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі та не внесено дані щодо нього в Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, що є порушенням вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України. У зв`язку з чим, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від № від 28.09.2020 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20000,00 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про проведення фактичної перевірки від 18.08.2020 №1769 та направлень на перевірку від 19.08.2020 №2408 та №2409, 11.09.2020 посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку автозаправочної станції (АЗС), що розташована за адресою: вул. Берегова, 200, м. Дніпро, суб`єкта господарювання ТОВ "Брент+".

За результатами перевірки складено акт від 28.08.2020 №№47525/04-36-32-03/41431311, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та пп. 230.1.3., пп.230.1.2 ст. 230 ПК України.

Після ознайомлення з зазначеним актом перевірки, оператор АЗС Ровенская С.Д., у присутності якої проводилась фактична перевірка, відмовилася від отримання акту, складеного за результатами фактичної перевірки, про що спеціалістами контролюючого органу Борисенком О.В. та Ушаковим І.В. складено акт про відмову отримання акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №47525/04-36-32-03/41423131.

Спеціалістами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким за порушення пп.230.1.3, 230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 168000,00 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними у вищезазначеному акті перевірки, позивач подав скаргу від 12.10.2020 до Державної податкової служби України. Рішенням від 31.12.2020 №37127/6/99-00-06-03-01-06 Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення від 28.09.2020 № в частині нарахування штрафної санкції в розмірі 14800,00 грн, а скаргу ТОВ "Брент+" часково задовольнила.

Вважаючи, що податковим органом було порушено процедуру проведення фактичної перевірки та, як наслідок, вищевказане податкове повідомлення-рішення № від 28.09.2020 на суму 20000,00 грн є протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПКУкраїни контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом75.1.3пункту75.1 ПКУкраїни визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п.80.1 ст. 80 ПКУкраїни фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

Як вбачається з наказу від 02.09.2020 №2050, підставою проведення перевірки є пп.80.2.2., 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 ПК України.

При цьому, норма пп. 80.2.5 дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 по справі №140/391/19.

Також ст. 61 ПК України визначено порядок податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Згідно з п.61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними устатті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цьогоКодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно достаті 39 цього Кодексу.

Підпунктом14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, передбачений термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеномуЗаконом України "Про інформацію".

Відповідно до частини першоїстатті 16 Закону України "Про інформацію", податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленомуПодатковим кодексом України.

Згідно з частиною другою цієї ж статті зазначеного Закону, правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється ПК України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Як передбачено пунктом 74.2 статті 74 ПК України, зібрна податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, підпункт вказаної норми передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписівстатті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Прийнявши рішення у формі наказу №1769 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "БРЕНТ+", та зазначивши у ньому нормативні підстави, відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами Податкового кодексу України.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що посадових осіб контролюючого органу не було допущено до перевірки. Складання акту від 28.10.2020 №47525/04-36-32-03/41431311 у присутності працівника - оператора АЗС ОСОБА_1 та вручення зазначеній особі напрвлень на перевірку від 19.08.2020 №2408, №2409, позивач вважає неправомірним.

Дослідивши акт від 28.10.2020 №47525/04-36-32-03/41431311, судом встановлено, що фактична перевірка позивача реально проведена та за її результатами складено акт, який складено у присутності працівника позивача - оператора АЗС ОСОБА_1 , яка допустила працівників податкового органу до перевірки, жодних зауважень щодо можливості її проведення в акті не зазначено. ОСОБА_1 тільки відмовилася від отримання акту фактичної перевірки, про що спеціалістами контролюючого органу було складено відповідний акт.

У відповідності до пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України уповноваженою особою платника податків під час фактичної перевірки є особи, які фактично проводять розрахункові операції.

В спірних правовідносинах касири та оператори АЗС, як працівники позивача під час виконання своїх трудових обов`язків з продажу палива, виступають як представники позивача, і саме позивач несе відповідальність за дії своїх працівників, які вчиняються ними під час виконання таких трудових обов`язків. Позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 81 Податкового кодексу України, в частині не допуску представників відповідача до перевірки.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що пунктом 81.2 ст. 81 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, акт про недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, відповідачем не складався, водночас, позивачем допущено співробітників контролюючого органу до проведення перевірки, а спірний наказ №1769 від 18.08.2020 вже фактично було реалізовано контролюючим органом, шляхом проведення фактичної перевірки ТОВ "Брент+", за результатом чого сформовано акт від 28.10.2020 №47525/04-36-32-03/41431311.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах єдиним актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 по справі № 820/5481/17.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про протиправність проведення фактичної перевірки, як підстави скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено, що ТОВ "БРЕНТ+" здійснює реалізацію палива з одного резервуара, який не обладнаний витратоміром - лічильником, рівнеміром - лічильником та незареєстрований в Єдиному державному реєстрі витратомірів -лічильників та рівномірів - лічильників рівня пального у резервуарах рівномірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, розташований на акцизному складі №1003760 від 24.06.2019. Також відсутні щоденні (крім днів, в які акцизний склад не працює) дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників та рівномірів - лічильників рівня пального у резервуарах.

У відповідності до приписів п.п.230.1.2 п. 230.1. ст.230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливо роздавальні колонки та/або оливо роздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Крім того, відповідно до п. 1281.1 ст. 1281 ПК України не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

У відповідності до приписів пп. 230.1.3 пункту 230.1. статті 230 ПК України на кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Таким чином, суд дійшов висновку, що законодавець чітко поставив на платника податків обов`язок щодо подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового та встановив відповідальність за його несвоєчасне виконання.

На підтвердження належного обладнання резервуара, щодо якого складено оскаржуване повідомлення-рішення, позивач надає довідки про розпорядника акцизного складу пального та електронні дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, однак, суд не приймає до уваги зазначені докази, з огляду на те, що вони свідчать про належність обладнання витратоміром-лічильником та рівнеміром-лічильником рівня пального у резервуарі, який розташований на акцизному складі №1012182 від 20.09.2019, в той час, коли порушення виявлені на акцизному складі №1003760 від 24.06.2019 (а.с.25-37).

Таким чином, враховуючи обов`язок ТОВ "БРЕНТ+" як розпорядника акцизного складу №1003760 від 24.06.2019 обладнати один резервуар, який встановлений на АЗС за адресою: вул. Берегова, 200, м. Дніпро, рівнеміром-лічильником та внести дані щодо нього в Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, та встановленим перевіркою фактом невиконання вказаного обов`язку, тому суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано до позивача фінансові санкції за відповідне порушення податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене, спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що ґрунтуються на нормах закону, та не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" (пр-т Московський, буд. 144, к. 206-1, м. Харків, 61082, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ЄДРПОУ ) про визнання протиправним та скасування наказу і податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова