Справа № 578/944/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р. Справа №578/944/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Русака Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області №1709-1727/8-1800/20 від 28.05.2020 щодо відмови зарахувати позивачу період роботи на посаді майстра практичного водіння трактора та викладача з 20.01.1982 по 31.08.1992 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати позивачу період роботи на посаді майстра практичного водіння трактора та викладача з 20.01.1982 р. по 31.08.1992 р. до спеціального стажу, що дає право па пенсію за вислугу років;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги мотивовані тим, що при призначенні позивачу пенсії за віком до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідачем не враховано період з 20.01.1982 по 31.08.1992 на посаді майстра практичного водіння трактора, тому позивач був позбавлений права на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою суду від 01.09.2020 позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Станом на момент розгляду справи відзиву відповідачем надано не було.

Ухвалами суду від 09.10.2020, 30.12.2020 та від 05.02.2021 у відповідача було витребувано додаткові докази у справі (а.с.41, 95, 110), що на виконання вимог суду представником відповідача частково були надані (а.с.43-92, 99-108, 117-122).

Ухвалою суду від 26.02.2021 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 11.03.2021 (а.с.114). Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача витребувано додаткові докази у справі та оригінал пенсійної справи позивача для огляду суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років, 21.01.2020 звернувся до органу Пенсійного фонду, зокрема, Південного об`єднаного управління ПФУ, із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.78, 106).

З 15.12.2019 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), що вбачається з копії протоколу про призначення пенсії (а.с.119-120) та копії пенсійного посвідчення (а.с.17,81-82). При цьому, як вбачається з довідки відповідача про стаж для розрахунку пенсії за віком для позивача (а.с.121), ОСОБА_1 не було зараховано до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період з 20.01.1982 по 31.08.1992.

Як вбачається з пояснень позивача та представника відповідача, наданих в судовому засіданні, ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги як працівнику освіти.

Однак, рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Сумській області від 19.03.2020 позивачу було відмовлено в призначенні грошової допомоги, затвердженої відповідною постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1191, оскільки відповідно до вказаного Порядок до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Страховий стаж, враховується в календарному обчисленні.

У рішенні зазначено, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 складає 43 роки 00 місяців 20 днів, із них робота в закладах/установах на посадах, визначених Постановою №909 27 років 4 місяці 00 днів. Період роботи на посаді "майстер практичного водіння трактора" виключає можливість зарахування до спеціального стажу, що дає право на виплату грошової допомоги при призначені пенсії (а.с.87, 105).

Про прийняте рішення було повідомлено позивача листом від 28.05.2020 №1709-1727/8-1800/20 (а.с.18). При цьому, у вказаному листі було вказано, що до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 не враховано період з 20.01.1982 по 31.08.1992 на посаді майстра практичного водіння трактора, оскільки така посада не передбачена Переліком №909, а зміни, внесені комісією відділу освіти молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації від 13.02.2020 №05-к не підтверджені первинними документами, на підставі яких внесені такі зміни. Враховуючи відсутність у ОСОБА_1 35 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для призначення позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відсутні.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо неврахування в спеціальний стаж роботи, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, роботи на посаді майстра виробничого навчання з 20.01.1982 по 31.08.1992, а також призначення такої допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 доповнено розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.1993 пунктом 7-1, яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Відповідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік №909).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1191, страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пункт 5 Порядку №1191 визначає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

При цьому, згідно з Переліком №909 до посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у міжшкільних навчально-виробничих комбінатах на таких посадах: директори, заступники директорів з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, вчителі, МАЙСТРИ ВИРОБНИЧОГО НАВЧАННЯ, практичні психологи, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, зазначив, що до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 не враховано період з 20.01.1982 по 31.08.1992 на посаді майстра практичного водіння трактора, оскільки така посада не передбачена Переліком №909, а зміни, внесені комісією відділу освіти молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації від 13.02.2020 №05-к не підтверджені первинними документами, на підставі яких внесені такі зміни.

Так, дійсно, згідно записів трудової книжки позивача (а.с.19-21,122), 20.01.1982 ОСОБА_1 прийнятий в Миропільський учбово-виробничий комбінат на посаду майстра практичного водіння трактора згідно наказу від 21.01.1982 №37 (запис №1), 01.09.1992 - переведений на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи (запис №2) (а.с.21, 89).

Водночас, у трудовій книжці позивача міститься також запис (№7), який запис за №1 є недійсним, а позивач згідно наказу від 21.01.1982 №37 зі змінами внесеними комісією відділу освіти молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації наказом від 13.02.2020 №05-к, призначено на посаду майстра виробничого навчання (а.с.20). На підтвердження внесення таких змін було надано також і зазначений вище наказ 13.02.2020 №05-к (а.с.22).

При цьому, суд відмічає, що відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, згідно довідки відділу освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації від 26.02.2020 №169 (виданої взамін довідки відділу освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації від 05.12.2019 №1052, а.с.64-65, 76) ОСОБА_1 дійсно працював у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті с.Миропілля на посаді майстра виробничого навчання з 20.01.1982 (наказ №37 від 21.01.1982 зі змінами, внесеними наказом від 13.02.2020 №05-к) до 31.08.1992.

Крім того, на момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується " 1984.05.01", в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; " 05.01.1984". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

При цьому, суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу чи інших документах не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у період з 20.01.1982 по 31.08.1992 фактично працював на посаді майстра виробничого навчання, а посада майстра виробничого навчання входить до переліку посад, які передбачені Переліком №909, тому вказаний період роботи позивача на посаді майстра виробничого навчання підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Відтак, враховуючи, що період роботи позивача з 20.01.1982 по 31.08.1992 на посаді майстра виробничого навчання у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті с.Миропілля зараховується до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, позивач, з урахуванням спеціального стажу, який зарахований відповідачем (27років 4 місяців) мав право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії позивачу, рішення відділу з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Сумській області від 19.03.2020 не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправним.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).

Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 була сформована правова позиція, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що відділом з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Сумській області було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги від 19.03.2020, яке не входить до предмету позову, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувати таке рішення, а також зобов`язати відповідача зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посаді майстра виробничого навчання з 20.01.1982 по 31.08.1992 у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті с.Миропілля до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, та нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 станом на день призначення пенсії.

Разом з тим, задоволенню не підлягають вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області №1709-1727/8-1800/20 від 28.05.2020, оскільки судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення рішення відділу з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.03.2020, саме яке і є в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України рішенням суб`єкта владних повноважень, та саме яким і вирішено заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги, визнання протиправним та скасування даного рішення відділу з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.03.2020 є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а відповідач листом за №1709-1727/8-1800/20 від 28.05.2020, при цьому, виключно повідомляв позивача про прийняте рішення. Відтак, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог в даній частині відмовити.

Вимога позивача про зарахування спірного періоду роботи також і на посаді викладача задоволенню не підлягає, оскільки, як вбачається з досліджених доказів (а.с.65,76) позивач у спірний період працював саме на посаді майстра виробничого навчання, а посаду викладача, як пояснював сам позивач, він займав за сумісництвом. При цьому у трудовій книжці реквізити такого наказу не зазначено, а згідно довідки від 05.12.2019 №1052 підтверджуючі документи з приводу роботи позивача на вказаній посаді відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 840,80грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 17.08.2020 (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.03.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посаді майстра виробничого навчання з 20.01.1982 по 31.08.1992 у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті с.Миропілля до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 станом на день призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2021.

Суддя І.Г. Шевченко