Справа № 523/3144/20
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/3144/20
Провадження №2-а/523/35/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В. ,

за участю секретаря -Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Губської Х.Ю.,

представника відповідача - Гузенка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Польянов Вадим Олександрович, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Польянов Вадим Олександрович, та просила скасувати постанову серії ДП18 №692565 від 14.06.2019р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обгрунтування вимог позивач зазначила, що 14.06.2019 р. приблизно о 16 годині року вона, керуючи транспортним засобом марки HYINDAI моделі і30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась поза межами населеного пункту автошляхом М14 в сторону м. Одеса. На під`їзді до м. Одеса її транспортний засіб зупинено поліцейським 2 роти 4 батальйону УПП в Одеській області ДПП інспектором поліції Польяновим В.М. Після перевірки та фотографування водійського посвідчення, інспектором повідомив про перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів вказуючи на начебто дію дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», транспортний засіб рухався зі швидкістю 75 км/год. Вона заперечила проти порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та зазначила, що рухалась в межах встановленого швидкісного режиму, а дорожній знак 3.29, на який послався інспектор поліції, встановлений із грубими порушеннями передбачених законодавством вимог, що не дають можливість водію відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки. Після цього інспектор поліції Польянов В.М. вказав чекати та пішов до службового автомобіля, що стояв неподалік транспортного засобу позивача. Після 15-20 хвилин очікування вона повідомила про брак часу та просила пояснити підстави її затримання. За відсутності будь-якої мотивованої відповіді, після повернення інспектора наданих водієм документів, вона продовжила рух в сторону м. Одеса. Приблизно на початку серпня 2019 року позивачу стало відомо про начебто винесення відносно неї постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Вказану постанову позивач вважає протиправною оскільки фотофіксація із відображенням швидкості руху о 16:05:53 не є належним доказом швидкості руху транспортного засобу о 16 год. 06 хв.. Роздруківка містить запис про відстань від приладу ТruCam до транспортного засобу, швидкість руху якого встановлюється, що складає 183.3 м. Однак з наведеної фотофіксації неможливо встановити місцезнаходження інспектора поліції ОСОБА_2 та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год». Відповідно неможливо встановити чи рухався транспортний засіб із певною швидкістю саме в межах дії цього дорожнього знаку. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що інспектор поліції порушив порядок розгляду справи та винесення постанови, фіксації правопорушення, крім того знак був розташований з порушенням державних стандартів. На підставі викладеного, позивачка просить суд скасувати зазначену постанову.

02.03.2020 р. розглянуто клопотання позивача, постановлено ухвалу про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, у справі за позовом ОСОБА_1 відкрито провадження та призначено розгляд.

11.06.2020 р. від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та продовження строків надання відзиву.

22.06.2020 року до суду надійшов відзив та клопотання про залишення позову без розгляду.

За змістом відзиву представник відповідача заперечував проти задоволення позову вказуючи на те, що 14.06.19 приблизно о 16 год. 06 хв. в м. Одесі під час патрулювання поліцейськими було помічено та зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості як громадянка ОСОБА_1 керуючи автомобілем HYINDAI моделі і30 н/з НОМЕР_1 рухалася в напрямку м. Одеси зі швидкістю 75 км/год, чим порушила вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (максимально дозволена швидкість 50 км/год) та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після цього позивач була зупинена працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення її до відповідальності. Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується фото-, відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruCam LТІ 20/20 № ТС000752. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами. Дорожній знак 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), безпосередньо вимоги якого були порушені ОСОБА_1 добре видно на значній відстані всім учасникам і розташований разом з дорожнім знаком 1.32 «Пішохідний перехід». Ці два знаки були встановлені з метою попередження й зменшення кількості ДТП пов`язаних з наїздом на пішоходів, адже саме біля місця фіксації перевищення позивачем швидкісного режиму знаходиться пішохідний перехід.

Крім того, на фото-, відео- та показах відзнятих лазерним вимірювачем швидкості чітко зафіксовано, що автомобіль позивача в момент здійснення заміру швидкості рухається один, поруч відсутні будь-які інші транспортні засоби. Фокусування прицілу пристрою здійснюється безпосередньо на її авто та його швидкість становить 75 км/год. В момент фіксації перевищення швидкості авто позивача знаходиться біля в`їзду до парковочного майданчику «Нова лінія». В той же час, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» знаходиться задовго до цього місця, тобто позивач знаходилась в зоні дії цього знаку (дані обставини зображені на схемах місця події та інших доказах).

Пояснення позивача з приводу нібито розгляду справи про вчинене нею адміністративне правопорушення без її участі, то дані твердження не відповідають дійсності. Оскільки, розгляд справи та винесення постанови відбувалося за участі позивача.

Крім того, у судових засіданнях по справі № 523/13661/19 ОСОБА_1 підтвердила, що відповідач повідомив її про причину зупинки та факт фіксації правопорушення за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів. Також, в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, вона надала йому своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість її тверджень стосовно винесення оскаржуваної нею постанови без її присутності. Самі лише пояснення позивача щодо нібито наявності таких обставин не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення її від адміністративної відповідальності.

Крім того, представником відповідача було наголошено на тому, що позивачем було пропущено строк для звернення до суду з позовом, оскільки постанова була направлена їй поштою за адресою проживання, надійшла 22.06.2019 р., однак отримала лише 19.08.2019 р., тобто вказана дата була обумовлена саме суб`єктивною поведінкою, оскільки про надходження постанови вона була обізнана ще 19.08.2019 р..Позовну заяву вона подала до суду 27.08.2019 р. (справа №523/13661/19, суддя Бабаков , рішенням суду першої інстанції від 02.12.2019 р. позов задоволено, в той же час постановою суду апеляційної інстанції від 17.01.2020 р. рішення було скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та зазначила, що знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» на дорозі не було видно через листя дерев та знаходження в іншій смузі великогабаритного транспорту. Коли вона зупинилася на вимогу інспектора повідомила про те, знак не було видно, надавши свої пояснення вона поїхала, матеріали поліцейський не складав, лише через місяць вона дізналася про складену постанову. Дана постанова оформлена з порушенням в її відсутності. Фіксація ТruCam є неналежним доказом. Більш, того вона вважає, що на даній ділянці дороги повинен був бути дублюючий знак, однак його не було. Представник позивача підтримав доводи позивача та обгрунтування позову.

Третя особа поліцейський Полянов В.М. в засідання не з`явився, повідомлений належним чином, його неявка в силу ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 14.06.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Польяновим В.О. винесена постанова відносно позивача серії ДП18 №692565 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом постанови 14.06.2019р., ОСОБА_1 14.06.2019р. о 16год. 06хв. за адресою: м. Одеса, вул. Старокиївське шосе, 21, рухалася зі швидкістю 75 км/год під дією знаку 3.2.9 обмеження максимальна швидкість 50 км/год., швидкість вимірювалася приладом ТruCam № ТС000752, чим скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що вона не виконала вимог дії знаку 3.29, рухалася зі швидкістю 75 км/год, перевищуючи обмеження швидкості руху в зоні дії вказаного знаку.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відеозапису з місця події вбачається, що швидкість транспортного засобу - автомобіля HYINDAI моделі і30 н/з НОМЕР_1 під керуванням позивача в момент фіксації швидкості руху становила 75 км/год.

При цьому фіксація швидкості руху здійснювалася приладом TruCam № ТС000752.

Так, на дослідженому відеозаписі зафіксовано, що всі знаки, передбачені п.12.9 ПДР щодо обмеження максимальної швидкості руху на місці фіксації перевищення якої позивачем, встановлені згідно ДСТУ та є обов`зковими для виконання.

Обставин щодо наявності дорожнього знаку 3.29 позивач при зверненні до суду не спростовує, як і не спростовує її зупинку інспектором, надання посвідчення водія, пояснень з приводу фіксації швидкості її автомобіля, заперечуючи лише законність дій інспектора УПП при винесенні постанови, та законність застосування приладу вимірювання швидкості руху, застосованого відповідачем, відсутність дублюючого знаку та погану видимість знаку через наявність зелених насаджень.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

За нормами розділу 33 ПДР, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» - забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові -50.

Згідно з п. 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на . транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 б) ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пунктів 1,3, 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про метрологію» результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно ч.1.2 ст.8 даного Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності,регламентованим для таких засобів,у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки, до якого включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruCam», було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

29 серпня 2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка с виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки N° UA-MI/1-2903-2012.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13818, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.11.2018 р. та чинного до 15.11.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000752 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування.

Можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSО/IЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - Trucam LTI 20/20 , спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП.

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження позивача в частині неправомірності застосування інспектором при зупинці транспортного засобу та винесенні постанови про застосування адміністративного стягнення лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надала. При цьому, суд звертає увагу на те, що обставини того, що знак на дорозі позивачу не було видно має довести саме позивач, однак таких доказів не представлено.

Згідно пп.10.2.4 ДСТУ 4100-2014 на які посилалася позивач, передбачають, що дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускаєтся установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

На дорогах з двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки можуть дублюватись. Необхідність дублювання знаків визначають залежно від конкретних дорожніх умов. Дублюючі знаки повинні установлюватись на розділювальній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Необхідно звернути увагу, що за змістом зазначених вимог не передбачено обовязковість встановлення дублюючих знаків, вони можуть бути встановлені, їх необхідність визначається від конкретних умов, що в даному випадку також не знайшло свого підтвердження. Отже, відсутність дублюючих знаків, не звільняє від відповідальності за порушення вимог дорожніх знаків.

В той же час надані представником третьої особи докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає дії відповідача правомірними, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст. 2,5,9,77,90,255,268,286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Польянов Вадим Олександрович, про скасування постанови.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 19.03.2021 р.

Суддя: