Справа № 280/6102/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 березня 2021 року Справа № 280/6102/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ХОЛЛ» (70501, Запорізька область, Оріхівський район, м.Оріхів, вул. Вержбицького, буд. 22А; ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ХОЛЛ» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.08.2019 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення №3 від 23.08.2019 прийняте на підставі акту перевірки №467/08-01-14-13-13/39805346 від 30.07.2019, яким в свою чергу встановлено порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за контрактом №51/2017 від 01.01.2018, укладеного між ТОВ «Вайн-Холл» (України) та Grupo Penaflor S.A. (Аргентина). Інформацію про встановлення порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків за імпортними операціями ТОВ «Вайн-Холл» податковим органом отримано з листа уповноваженого банку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 09.10.2018 №26-4/93. Позивач зазначає, що застосовані щодо нього штрафні (фінансові) санкції (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД) є заходом впливу у розумінні частини п`ятої статті 13, пункту 3 частини першої статті 14 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473, який набув чинності 07.02.2019. Проте, такі заходи застосовані податковим органом 23.08.2019, у зв`язку з прийняттям оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 15 Закону України «Про валюту і валютні операції», на їх застосування, що є підставою для скасування такого рішення. Щодо податкового повідомлення-рішення № від 23.08.2019, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510,00 грн., зазначає, що ТОВ «Вайн-Холл» під час перевірки надавало контролюючому органу всі запитувані документи, а тому товариством не вчинено порушень пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України. З огляду на зазначене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 16.12.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 02.01.2020 від позивача до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 03.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 27.01.2020.

Ухвалою суду від 16.01.2020, після відкриття провадження у справі суддею було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку із чим вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

В межах встановленого строку позивачем до суду надано документи на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2020.

Ухвалою суду від 27.01.2020 призначено підготовче судове засідання на 26.02.2020.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 28.01.2020 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№4283), в якому зазначає, що позивачем порушено статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР, а саме згідно зовнішньоекономічного договору №51/2017 від 01.11.2017 здійснено поставку імпортного товару згідно ІМ №112080/2018/014050 від 12.06.2018 з порушенням граничного терміну (02.09.2018) у кількості 218 календарних днів (з 03.09.2018 по 08.04.2019) поставка товару згідно ВМД№112080/2019/503349 від 08.04.2019 на суму 35920,00 євро в сумі 625,20 євро. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.08.2019 №, №, якими визначено грошове зобов`язання пеня ЗЕД у розмірі 13456,10 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн., відсутні. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 26.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про заміну відповідача у справі №280/6102/19.

Ухвалою суду від 26.02.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.03.2020.

Ухвалою суду від 19.03.2020 відкладено підготовче судове засідання на 13.04.2020.

Ухвалою суду від 13.04.2020 відкладено підготовче судове засідання на 20.05.2020.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про залучення до участі у справі №№280/6102/19 у якості другого відповідача.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкладено підготовче судове засідання на 16.07.2020.

Також, 16.07.2020 від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№32574), в яких посилається на невірне здійснення позивачем тлумачення вимог Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», зокрема, згідно пункту 3 частини першої статті 14 цього Закону заходи впливу застосовуються за порушення вимог цього Закону, крім порушення строків за операціями експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону (відповідно до якої застосовується нарахування пені). Крім того, застосування штрафних санкцій за ненадання документів зафіксовано актом про відмову від надання документів ТОВ «Вайн-Холл» №1192/08-01-14-13/39805346 від 19.07.2019.

Ухвалою суду від 16.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 повернуто заявнику без розгляду заяву представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про заміну відповідача у справі №280/6102/19.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкладено судове засідання на 23.11.2020.

Представник позивача до суду не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

23.11.2020 представником відповідача до суду за вх.№56628 подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку представника позивача та клопотання відповідача, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «Вайн-Холл» 27.05.2015 зареєстроване в якості юридичної особи (номер запису: 0001130). Видами діяльності є: 46.34 Оптова торгівля напоями (основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство.

На підставі інформації уповноваженого банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» від 08.02.2019 №26-630, від 08.01.2019 №26-86, від 09.10.2018 №26-4193, від 08.11.2018 №26-4699, від 10.12.2018 №26-5336 про порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері ЗЕД згідно контрактів №24/2015 від 01.12.2015, №14/2015 від 23.09.2015, №51/2017 від 01.11.2017, №01/2018 від 01.02.2018, №7/2015 від 01.08.2015, №26/2015 від 18.12.2015, №6/2017 від 24.02.2017, відповідно до вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI проведено виїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «Вайн-Холл» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 06.03.2018 по 23.07.2019..

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №467/08-01-14-13-13/39805346 від 30.07.2019.

Згідно з висновками Акту перевірки №467/08-01-14-13-13/39805346 від 30.07.2019відповідачем встановлені порушення: статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.94 № 185/94-ВР (далі Закон № 185) із змінами та доповненнями, Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі Закон № 2473) згідно із зовнішньоекономічними договорами:

- за період з 03.09.2018 по 08.04.2019 на ТОВ «Вайн-Холл» рахувалась дебіторська заборгованість в сумі 625,20 євро, з порушенням граничного терміну (02.09.2019) у кількості 218 календарних днів.

В Акті перевірки зазначено, що за порушення ст. 2, на підставі ст. 4 Закону № 185/94-ВР із змінами та доповненнями буде нарахована пеня за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Відповідно до пункту 5 статті 13 Закону № 2473-VIII (із змінами та доповненнями), порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару)».

За результатами перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.08.2019 №, яким за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «ВАЙН-ХОЛЛ» нараховано пеню у сумі13456,10 грн.

Також, в ході перевірки відповідно до пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України ТОВ «Вайн-Холл» було вручено запит від 17.07.2019 №1/08-01-14-13-11 «Про надання інформації та копії документів», а саме CMR до ВМД №UA110190/2019/503349 dsl 08.04.2019 з відбитком штампу «під митним контролем», договір №51/2017 від 01.11.2017. Станом на 19.07.2019 відповіді надано не було.

Відповідно до вимог пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України складено акт про відмову від надання документів ТОВ «Вайн-Холл» №1192/08-01-14-13/39805346 від 19.07.2019.

23.08.2019 Головним управління ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано до ТОВ «Вайн-Холл» суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510,00 грн.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 23.08.2019 №, № в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги ТОВ «Вайн-Холл» Державною податковою службою України прийнято рішення від 05.11.2019 № 8285/6/91-00-08-05-02, яким податкові повідомлення-рішення від 23.08.2019 №, № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

На думку позивача, застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД) є заходом впливу в розумінні частини п`ятої статті 13, пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 2473, а відтак, відповідно до частини другої статті 15 цього Закону заходи впливу можуть бути застосовані лише протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Відповідач застосував заходи впливу, які передбачені в спірному податковому повідомленні-рішенні, з пропуском законодавчо встановленого шестимісячного строку на їх застосування, що є підставою для скасування такого рішення.

Вищезазначене зумовило звернення позивача до суду із цим позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.08.2019 №, №.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи, наявність порушень вимог статті 2 Закону № 185/94-ВР та калькуляцій сум, існує лише спір щодо застосування до спірних правовідносин статей строку, передбаченого частиною другою статті 15 Закону № 2473.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону № 185 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (втратив чинності 07.02.2019) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 185 порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом (частина десята статті 11 Закону № 2473 (набрав чинності 07.07.2018, введений в дію 07.02.2019, тобто був чинним на час прийняття спірного рішення відповідача).

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473 порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

За матеріалами справи інформацію про виявлені порушення відповідач отримував від уповноваженого банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»: 08.02.2019 №26-630, від 08.01.2019 №26-86, від 09.10.2018 №26-4193, від 08.11.2018 №26-4699, від 10.12.2018 №26-5336 про порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері ЗЕД згідно контрактів №24/2015 від 01.12.2015, №14/2015 від 23.09.2015, №51/2017 від 01.11.2017, №01/2018 від 01.02.2018, №7/2015 від 01.08.2015, №26/2015 від 18.12.2015, №6/2017 від 24.02.2017.

Заходи впливу застосовані відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням від 23.08.2019 №, тобто під час дії Закону № 2473.

У частині десятій статті 11 Закону № 2473 зазначено, що у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Як зазначалось вище, відповідальність за порушення граничних строків розрахунків встановлена статтею 13 Закону № 2473.

За приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 2473, за порушення вимог валютного законодавства (крім порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону) можуть бути застосовані: до юридичних осіб (крім уповноважених установ) заходи впливу у вигляді штрафних санкцій.

Отже, відповідальність за порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів не відноситься до заходів впливу, визначених у статті 14 Закону № 2473.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 14 Закону № 2473 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право адекватно вчиненому порушенню застосувати до юридичних осіб (крім уповноважених установ) захід впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі до 100 відсотків суми операції, проведеної з порушенням валютного законодавства.

Тобто статтею 14 Закону № 2473 визначені заходи впливу до юридичних осіб у вигляді штрафних санкцій і ці заходи впливу є відмінними від пені, передбаченої у статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 2473 порядок застосування заходів впливу, передбачених статтею 14 цього Закону, у тому числі розмір штрафних санкцій, встановлюється, зокрема до юридичних осіб (крім уповноважених установ) Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини другої статті 15 Закону № 2473 заходи впливу можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Отже, частиною другою статті 15 Закону № 2473 встановлені строки, які застосовуються саме до заходів впливу, визначених у статті 14 цього Закону, до яких не відноситься відповідальність за порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, яка встановлена статтею 13 цього Закону.

Суд вважає помилковим твердження позивача, що строки, визначені у частині другій статті 15 Закону № 2473, розповсюджуються на застосування пені, передбаченої статтею 13 цього Закону, оскільки статтею 14 та частиною першою статті 15 Закону чітко визначено, що відповідальність (пеня) за порушення граничних строків розрахунків не відноситься до заходів впливу, визначених статтею 14, тоді як строки у частині другій статті 15 застосовуються саме до заходів впливу, передбачених статтею 14 Закону № 2473, про що безпосередньо зазначено у частині першій статті 15 цього Закону.

При цьому, відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють контроль, у тому числі, за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті

За приписами підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового Кодексу контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, Податковим кодексом України чітко визначено, що пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовується контролюючим (податковим) органом за правилами саме цього кодексу, тобто в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а відповідно і строки застосування пені також визначаються саме цим Кодексом, оскільки будь-якого застереження з цього приводу Податковий кодекс України не містить.

Строки давності для визначення грошових зобов`язань встановлені статтею 102 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, для нарахування пені як і для нарахування інших грошових зобов`язань Податковим кодексом України встановлений строк у 1095 днів, який слід рахувати з першого дня прострочення граничного строку розрахунків.

У зв`язку з наведеним, суд вважає податкове повідомлення рішення від 23.08.2019 № таким, шо прийнято Головним управлінням ДФС у Запорізькій області обґрунтовано, а відтак не підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.08.2019 №, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

На підставі пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 44.6. статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Із системного аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України суд встановив обов`язок платника податку надання під час перевірки документів, які пов`язані з її предметом.

З цього приводу суд встановив, що на запит контролюючого органу №1/08-01-14-13-11 від 17.07.2019 про надання документів, станом на 19.07.2019 документи ВМД №UA110190/2019/503349 від 08.04.2019 (договір №51/2017 від 01.11.2017), CMR до ВМД №UA110190/2019/503349 від 08.04.2019 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №51/2017 від 01.11.2017); CMR до ВМД №UA110120/2019/000173 від 03.01.2019 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №26/2015 від 18.12.2015); CMR до ВМД №UA110120/2018/014786 від 19.03.2018 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №7/2015 від 01.08.2015); CMR до ВМД №UA110120/2018/021656 від 05.09.2018 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №7/2015 від 01.08.2015); CMR до ВМД №UA112080/2018/014685 від 19.06.2018 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №14/2015 від 23.09.2015); CMR до ВМД №UA110190/2019/504171 від 03.05.2019 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №14/2015 від 23.09.2015); CMR до ВМД №UA112080/2018/016084 від 03.07.2018 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №6/2017 від 24.02.2017); CMR до ВМД №UA110190/2019/502218 від 06.03.2019 з відбитком штампу «під митним контролем» (договір №6/2017 від 24.02.2017); платіжне доручення в іноземній валюті №178 від 04.01.2019 (АТ «Мотор-Банк») на загальну суму - 19673,40 євро (договір №6/2017 від 24.02.2017), - не надані, про що складено Акт ненадання документів посадовим особам Головного управління ДФС у Запорізькій області №1192/08-01-14-13/39805346.

На підставі вказаного акту винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 23.08.2019 №.

Таких документів позивачем не надано також під час адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 23.08.2019 №.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З аналізу наведених норм суд встановив, що нормами Податкового кодексу України передбачено фінансову відповідальність платників податку за ненадання контролюючому органу під час проведення перевірки документів, що її стосуються.

Дослідивши матеріали податкової перевірки, заперечень позивача в порядку адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, суд встановив, що позивач не скористалася своїм правом надати додаткові документи для спростування висновків актів перевірок. Надані суду первинні документи суд не врахував, оскільки документи під час податкової перевірки мають надаватися податковому органу, у тому числі до заперечень на акт перевірки або податкове повідомлення-рішення. Водночас суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача та не може підміняти судовий розгляд функціями фактичної податкової перевірки. Порушенням податкового законодавства вважається у тому числі факт не надання особам, що проводять податкову перевірку, відповідного бухгалтерського документа.

Отже, застосування штрафів згідно з пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України відповідає вимогам закону, а податкове повідомлення-рішення від 23.08.2019 № прийнято правомірно.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ХОЛЛ» (70501, Запорізька область, Оріхівський район, м.Оріхів, вул. Вержбицького, буд. 22А; ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.03.2021.

Суддя М.С. Лазаренко