Справа № 620/5473/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5473/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, суддя Бородавкіна С.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту ''з'' статті 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'';

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту ''з'' статті 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'', починаючи з моменту подання заяви про призначення пенсії, тобто з 01.10.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоду роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 11.02.2016 по 06.11.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, період роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 11.02.2016 по 06.11.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року після досягнення повних 56 років, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 44). До заяви позивачем було додано архівну довідку від 16.07.2020 №Л-96-1, видану Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради та довідку від 11.08.2020 №1, видану СПД ОСОБА_2 .

Листом від 22.10.2020 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу. Окрім того, ГУПФ України в Чернігівській області повідомило, що оскільки підприємство, на якому працював позивач, ліквідоване без визначення правонаступника, для підтвердження пільгового стажу необхідно надати документи на Комісію, рішення якої є підставою для підтвердження пільгового стажу. Також зазначено, що видана СПД ОСОБА_2 довідка не містить інформації про те, що виконувана ОСОБА_1 робота є саме роботою на міському пасажирському транспорті, зокрема, автобусі, який відноситься до типу автобусів, робота на яких у свій час була визнана шкідливою, та транспорт, на якому працював позивач, не відноситься до маршрутних мікроавтобусів-таксі. Крім того, до загального страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985, оскільки печатка на титульному листі військового квитка не читається, уточнююча довідка не надана (а.с. 9-10).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із апеляційної скарги позивач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції в частині зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 та до спеціального стажу періоду роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 11.02.2016 по 06.11.2020.

Рішення суду першої інстанції в частні відмови у задоволенні позовних вимог щодо зарахування до спеціального трудового стажу позивача період роботи з 16.04.1986 по 25.01.1994 на посаді водія 3-го класу в колоні №1 Ніжинського автотранспортного підприємства 17406 (Ніжинське автотранспортне підприємство 24011, ВАТ Ніжинське АТП 17406) ні відповідачем, ні позивачем не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інтанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до статті 308 КАС України.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції, яка була чинною станом на час звернення позивача до відповідача-1, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, а саме чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу в призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 необхідного пільгового стажу., зокрема у листі від 22.10.2020 відповідач зазначив, що оскільки підприємство, на якому працював позивач, ліквідоване без визначення правонаступника, для підтвердження пільгового стажу необхідно надати документи на Комісію, рішення якої є підставою для підтвердження пільгового стажу.

Окрім того, пенсійним органом зазначено, що видана СПД ОСОБА_2 довідка не містить інформації про те, що виконувана ОСОБА_1 робота є саме роботою на міському пасажирському транспорті, зокрема, автобусі, який відноситься до типу автобусів, робота на яких у свій час була визнана шкідливою, та транспорт, на якому працював позивач, не відноситься до маршрутних мікроавтобусів-таксі. Також зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985, оскільки печатка на титульному листі військового квитка не читається, а уточнююча довідка не надана (а.с. 9-10).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на день розгляду справи по суті, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про зарахуванням періоду роботи позивача водієм Ніжинського автотранспортного підприємства 17406, оскільки рішення Комісії про підтвердження спірного стажу роботи або про відмову в його підтвердженні щодо ОСОБА_1 відсутнє.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ГУПФУ в Чернігівській області не зараховано до загального страхового стажу позивача період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 та до спеціального стажу не зараховано період роботи водієм на міському пасажирському транспорті (автобусі) з 11.02.2016 по 06.11.2020.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно статті 62 Закону №1788 та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як убачається із матеріалів справи, до загального страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 з тих підстав, що печатка на титульному листі військового квитка не читається, пртое колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8), у період з 02.11.1983 по 12.11.1985 позивач проходив службу в Радянській Армії, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 .

Окрім того, відповідно до довідки Ніжинського об`днаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.11.2020 №4/288 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову строкову службу в Збройних Силах з 02 листопада 1983 року по 12 листопада 1985 року (а.с. 13).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до загального страхового стажу ОСОБА_1 має бути зарахований період проходженням ним служби в Радянській Армії з 02.11.1983 по 12.11.1985.

Щодо зарахування до спеціального стажу періоду роботи позивача водієм на міському пасажирському транспорті (автобусі) з 11.02.2016 по 06.11.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що з 11.02.2016 ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм транспортного засобу (міського пасажирського транспорту (автобуса)) у СПД ОСОБА_2 . Відповідно до довідки від 11.08.2020 №2 форма працевлаштування: основна, повний робочий день (а.с. 11).

Позивачем надано ГУПФУ в Чернігівській області довідки від 11.08.2020 №1 та від 06.11.2020 №2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановленої форми та змісту, яким підтверджується, що позивач з 11.02.2016 по 06.11.2020 працював повний робочий день в СПД ОСОБА_2 на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобуса) (а.с. 11, 12).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, наявні у матеріалах справи документами та записи в трудовій книжці позивача підтверджується, що позивач працюючи у період із 11.02.2016 по 06.11.2020 на посаді водія, здійснював пасажирські міські перевезення, а тому має право на зарахування вказаного трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Окрім того, відповідач ні в листі від 22.10.2020, ні в апеляційній скарзі не вказує про невідповідність даних, зазначених у трудовій книжці та вказаних вище довідках, або помилок у їх оформленні.

Відмова в зарахуванні зазначеного періоду роботи у пільговому обчисленні обумовлена тим, що позивачем не надано документів, які б підтверджували його роботу водієм на міському пасажирському транспорті (зокрема автобусі) та транспорт, на якому він працював, не відноситься до маршрутних мікроавтобусів-таксі.

Проте, як свідчать матеріали справи та вірно зазначено судом першої інстанції позивач у період з 11.02.2016 по 06.11.2020 працював повний робочий день на посаді водія міського пасажирського транспорту, а сааме автобусі.

Водночас відповідно до довідки Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області від 05.11.2020 №01-14/1464 (а.с. 27) на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 24.10.2014 №251, перевезення пасажирів на автобусних маршрутах міста Ніжина здійснюється в звичайному режимі. Згідно Закону України Про автомобільний транспорт перевезення пасажирів у звичайному режимі руху це перевезення пасажирів автобусами на маршрутах загального користування з дотриманням усіх зупинок, передбачених розкладом руху (а.с. 27).

Таким чином, до спеціального стажу позивача входить період роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 11.02.2016 по 06.11.2020.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та для ефективного захисту частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 зобов`язавши відповідача зарахувати період проходження позивачем строкової військової служби до загального страхового стажу, а період роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 11.02.2016 по 06.11.2020 до спеціального стажу.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.