Справа № 600/1216/20-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1216/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

18 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії.

Позов мотивований тим, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу роботи навчання в спеціальному медичному закладі, внаслідок чого ним втрачено право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії в розмірі 10 місячних пенсій.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у нарахуванні та здійсненні виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. згідно платіжної квитанції № 73 від 11.08.2020 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Чернівецькій області

подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухваленого рішення з прийняттям нового про відмову у позові.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем проведено аналіз законодавства та зазначено, що пенсійним органом, у зв`язку із зверненням позивача за виплатою грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V розраховано страховий стаж на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для визначення права на грошову допомогу, що становить 34 роки 4 місяці 22 дні, що є недостатнім для права на вказану грошову допомогу. період навчання ОСОБА_1 в Житомирському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.07.1981 не відноситься до спеціального стажу, який визначає право на призначення грошової допомоги, хоча до загального стажу цей період включений

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержував пенсії за віком, яка йому призначена за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V.

В травні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про виплату йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V, з огляду на те, що він має необхідний для отримання грошової допомоги страховий стаж, понад 35 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач, у відповідь на подану заяву, надав відповідь від 15.05.2019 р. №413/І-11, в якій зазначено, зокрема, що страховий стаж за періоди спеціального стажу становить 34 роки 3 міс.19 днів. Вказано, що період навчання позивача в Житомирському медичному училищі з 01.09.1979 р. по 02.07.1981 р. не відноситься до спеціального стажу та не враховується до спеціального стажу, який враховується при виплаті грошової допомоги. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років 35 років ( для чоловіків), відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги.

В подальшому, позивач неодноразово ( 28.05.2020, 11.09.2020) звертався до відповідача з проханням перевірити правильність обчислення необхідного страхового стажу, проте за результатами розгляду звернень, пенсійний орган не встановив неправильності обчислення, про що надав відповідь.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо неврахування до вислуги років періоду навчання в Житомирському медичному училищі з 01.09.1979 р. по 02.07.1981 року., а відтак, відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з приписів ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІ , згідно якої в стаж роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій». Відповідно до п.п. і ч.109 цієї Постанови, до загального стажу роботи зараховується також: навчання в вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і т.д.), партійних школах, радпартшколі, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі ( яка була чинною в період навчання позивача в медучилищі), що дало підставу суду дійти висновку про те, що оскільки після закінчення позивачем навчання в Житомирському медичному училищі з 22.08.1979 р. по 02.07.1981 р., слідувала робота за медичною спеціальністю з 24.08.1981 року, суд дійшов висновку, що період навчання позивача в Житомирському медичному училищі з 22.08.1979 р. по 02.07.1981 р., який складає 1 рік, 10 місяців, 11 днів - підлягає включенню в стаж роботи необхідний для виплати грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Таким чином, судом встановлено, що стаж позивача, з урахуванням часу навчання в Житомирському медичному училищі з 22.08.1979 р. по 02.07.1981 р., становить понад 35 років, що відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV надає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Зміст Розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ) не містить вказівки щодо періоду навчання в учбових закладах, в тому числі і вищих та середніх спеціальних учбових закладах медичного напрямку.

Висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування періоду навчання позивача у Житомирському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.07.1981 з огляду на приписи ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» є в даному випадку помилковими, оскільки зазначені норми права вказують на право зарахування періоду навчання в учбових закладах до загального стажу, який дає право на пенсію.

Відповідно до законодавства існує декілька різновидів стажу роботи, а саме:

трудовий (загальний) сума періодів офіційної трудової діяльності, які підтверджуються записами в трудовій книжці. Такий стаж може містити в собі загальний, пільговий і спеціальний стаж роботи;

страховий (пенсійний) період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»);

спеціальний сумарна тривалість певної трудової діяльності на відповідних видах робіт, що дає право на дострокове призначення трудової пенсії;

пільговий це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах протягом повного робочого дня. Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджені постановами Кабінету Міністрів України.

Період навчання ОСОБА_1 в Житомирському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.07.1981 пенсійним органом зараховано до загального страхового стажу.

Право на отримання відповідної грошової допомоги є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком, але за умови наявності визначеного законодавцем спеціального стажу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у позивача відсутній страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що є обов`язковою умовою для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою у позові відмовити.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити .

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певніі дії, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Ватаманюк Р.В.