Справа № 400/2263/20
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2263/20
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до МВС України в особі Департаменту персоналу, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання календарної вислуги позивача в 20 років 6 місяців 19 днів;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про календарну вислугу строком в 20 років 6 місяців 19 днів;

- зобов`язати відповідача врахувати до календарної вислуги позивача період його навчання у вищому навчальному закладі строком 2 роки 6 місяців та визнати календарну вислугу позивача в розмірі 20 років 6 місяців 19 днів;

- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про календарну вислугу строком 20 років 6 місяців 19 днів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у грудні 1996р. його звільнено з органів внутрішніх справ за віком і з часу звільнення отримує пенсію за вислугу років згідно з ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При звільненні календарна вислуга позивача склала: служба в Збройних Силах - 2 роки 1 місяць 9 днів, служба в МВС - 15 років 11 місяців 10 днів. В подальшому, до календарної вислуги позивача був включений період навчання у вищому навчальному закладі строком 2 роки 6 місяців 20 днів і таким чином загальна календарна вислуга, за розрахунком позивача, склала 20 років 6 місяців 19 днів. До територіального пенсійного органу була направлена виправлена довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Виходячи із розрахунку календарної вислуги в 20 років 6 місяців 19 днів, позивачу на теперішній час нараховується пенсія.

Вважаючи, що розмір календарної вислуги є встановленим, позивач подав до Департаменту персоналу МВС України заяву про видачу йому довідки про календарну вислугу в розмірі 20 років 6 місяців 19 днів, на яку отримав відмову.

Як зазначено у відповіді Департаменту персоналу МВС України, за його розрахунком календарна вислуга позивача складає 18 років 19 днів.

Позивач стверджує, що відповідач помилково не враховує до його календарної вислуги 2 роки 6 місяців 20 днів навчання у вищому навчальному закладі, що суперечить приписам ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції на час виникнення спірних правовідносин та постанові КМУ за №393 від 17 липня 1992р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог, з наступних обставин.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання наявності у ОСОБА_1 календарної вислуги років в розмірі, необхідному для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ, неодноразово розглядалося судами, у зв`язку із чим наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено відсутність у позивача права на отримання відповідного статусу, саме через недостатність календарної вислуги.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що згідно довідки ГУ ПФУ в Миколаївській області, після звільнення з органів МВС ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років на підставі ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У березні 2018р. Управління МВС України в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про те, що до календарної вислуги, яка враховується для виплати надбавки за вислугу років, йому додатково зарахований час навчання у вищому навчальному закладі 2 роки 6 місяців, у зв`язку з чим до ГУ ПФУ в Миколаївській області направлено виправлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Згідно з довідкою Миколаївського міського управління Управління МВС України в Миколаївській області, на день звільнення позивач мав календарну вислугу 20 років 6 місяців 20 днів, з яких: 1) служба в МВС складає 15 років 11 місяців 10 днів; служба в Збройних Силах складає 2 роки 1 місяць 9 днів, навчання в вищому навчальному закладі - 2 роки 6 місяців.

22 травня 2020р. ОСОБА_1 подав заяву до Департаменту персоналу МВС України, в якій зазначив, що має вислугу для нарахування пенсії в розмірі 20 років 6 місяців 19 днів, яка складається з: 1) вислуга в МВС - 15 років 11 місяців 10 днів; служба в Збройних Силах - 2 роки 1 місяць 9 днів; навчання в вищому навчальному закладі - 2 роки 6 місяців. Відповідно до ст.12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до календарної вислуги зараховується час навчання в цивільних вищих навчальних закладах. На підставі цієї норми, позивач просить відповідача підтвердити його календарну вислугу в 20 років 6 місяців 19 днів, шляхом видачі відповідної довідки.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , Департамент персоналу МВС України 3.06.2020р. відмовив у видачі запитуваної довідки, мотивуючи свою відмову тим, що на час виходу на пенсію в 1996 р., календарна вислуга позивача складала 18 років 19 днів

Перевіряючи правомірність дій МВС України, з урахуванням підстав, якими позивач обґрунтовує їх протиправність, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за №2262-ХІІ від 9.04.1992р..

Згідно ст.17 Закону №2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей за №393 від 17.07.1992р..

Так, відповідно до п.2 Порядку №393 до вислуги років особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України при призначенні пенсій згідно з п. «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах висловлена Верховним Судом України у постанові №21-411а14 від 10.03.2015р. і таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постановах №805/2337/16-а від 14.08.2019р., №809/780/15 від 1.02.2019р., №809/490/16 від 18.06.2019р. і колегія суддів не знаходить підстав для відступу від зазначених висновків.

В ході апеляційного розгляду справи, судом направлявся запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якому ставилось питання з приводу надання відповідних документів, що підтверджують факт присвоєння ОСОБА_1 військового звання "лейтенант" під час проходження навчання у вищому навчальному закладі.

У відповідь на вказаний запит, Галузевим державним архівом Міністерства оборони України надано фотовитяг з наказу командувача військами Червонопрорного Одеського військового округу (по особовому складу) за №58 від 12.10.1979р. в частині, що стосується присвоєння військового звання Томашевському, згідно якого молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 1951р.н., присвоєно військове звання "лейтенант".

15.02.2021р. позивач звернувся до Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Миколаєва із запитом, в якому просив надати відомості про проходження ним військової перепідготовки (зборів, курсі) протягом 1978-1979р. та відомості про підстави присвоєння офіцерського звання.

Так, згідно відповіді Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Миколаєва за №1/300 від 17.02.2021р., у зв`язку із відсутністю більшості військово-облікових документів, не заперечується можливість того, що ОСОБА_1 офіцерське звання "лейтенант" присвоєне відповідно до вимог п.Д ст.10 розділу ІІ Постанови ради міністрів СССР "Про затвердження Положення про проходження військової служби офіцерським складом Збройних Сил СССР" за №846 від 18.11.1971р., а саме звання «лейтенант» присвоюється військовозобов`язаним, які отримали вищу освіту, спорідненим за профілем підготовки відповідної військової спеціальності, при атестуванні в офіцерський склад запасу.

Згідно матеріалів справи, у 1973р. ОСОБА_1 був зарахований на 1 курс заочного відділення Одеського інституту інженерів Морського флоту та в червні 1980р. закінчив навчання за спеціальністю економіка та організація водного транспорту.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить, що офіцерське звання позивачу присвоєно після закінчення вищого навчального закладу, що відповідає вимогам до п.2 Порядку №393, а тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність у позивача підстав для врахування часу навчання у виші до календарної вислуги років.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Оскільки судом першої інстанції неповне з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано належну оцінку усім обставинам по справі, то рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020р. про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 317, 325, 328 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо невизнання календарної вислуги позивача в 20 років 6 місяців 19 днів та ненадання позивачу довідки про календарну вислугу строком в 20 років 6 місяців 19 днів.

Зобов`язати відповідача врахувати до календарної вислуги позивача період його навчання у вищому навчальному закладі строком 2 роки 6 місяців та визнати календарну вислугу позивача в розмірі 20 років 6 місяців 19 днів.

Зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про календарну вислугу строком 20 років 6 місяців 19 днів.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв