Справа № 440/5842/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 р. Справа № 440/5842/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/5842/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію, що запитувалася згідно з інформаційним запитом;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області виготовити та направити до ГУ ПФУ в Полтавській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 довідку про розмір грошового забезпечення позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у якій зазначити розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, який складається із суми всіх щомісячних видів грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, у тому числі: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням; надбавки за вислугу років; надбавки за особливості проходження служби; надбавки за службу в умовах режимних обмежень; премії та індексації грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Полтавській області щодо ненадання ОСОБА_1 достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит від 16.09.2020.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Полтавській області надати достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит ОСОБА_1 від 16.09.2020, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у наданні відповіді на запит відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що із запиту на отримання публічної інформації від 16.09.2020 вбачається, що позивач є пенсіонером податкової міліції та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ"; на пенсію звільнений із посади начальника відділу податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Полтавській області /а.с. 12-13/.

Вищенаведене підтверджується також довідкою про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 02.04.2018 №747/10/16-31-05-01-17 /а.с. 16/.

16.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Полтавській області із запитом, у якому просив надати йому наступну інформацію: 1) яка посада працівника податкової міліції за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем прирівнюється до посади, з якої ОСОБА_1 був звільнений на пенсію, а саме: начальник відділу податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Полтавській області; 2) що входить до грошового забезпечення та його розмір, яке отримував працівник податкової міліції (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію, станом на 01.04.2019; 3) які види та розміри, щомісячних додаткових види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) виплачувалися працівнику податкової міліції за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію із органів податкової служби, починаючи з 01.01.2016. Види та розміри щомісячних додаткових види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення", індексації та розмір премії надати по щомісячно /а.с. 12-13/.

Листом в.о. начальника, головою Комісії з реорганізації ГУ ДФС у Полтавській області від 21.09.2020 №П/146/16-97-08 позивачу надано інформацію наступного змісту: як зазначено у довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 №11, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Враховуючи зазначене та на підставі пункту 7 розділу 1 Порядку організації роботи та взаємодії між структурними підрозділами органів ДФС при складанні, поданні та опрацюванні запитів на отримання публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №468 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.05.2018 за №643/32095), органи ДФС України не є розпорядниками інформації за запитами на отримання публічної інформації щодо: інформації інших державних органів України, органів влади інших держав, міжнародних організацій; інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб. Виходячи з вищевикладеного, інформація яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відповідно до частини першої статті 23 Закону №2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду /а.с. 14-15/.

Вважаючи, що вказаний лист не містить відповідей на поставлені у запиті питання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи в частині позовних вимог суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит ОСОБА_1 від 16.09.2020.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом частин першої та другої статті 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI).

У розумінні частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 1 Закону №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону №2939-VI).

Статтею 3 Закону №2939-VI встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі статтею 4 Закону №2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 5 Закону №2939-VI передбачено забезпечення доступу до інформації, шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Статтею 14 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з положеннями частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач у цій справі не оскаржує своєчасності надання відповіді на запит, проте, зазначає про недотримання відповідачем вимог щодо надання запитуваної інформації.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що у запиті позивач від 16.09.2020 фактично просив надати достовірну, точну і повну інформацію про розмір грошового забезпечення, яке отримував працівник податкової міліції (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію, починаючи з 01.01.2016 станом на 01.04.2019.

Проте відповідач на зазначений запит не надав будь-якої запитуваної інформації.

Листом в.о. начальника, головою Комісії з реорганізації ГУ ДФС у Полтавській області від 21.09.2020 №П/146/16-97-08 позивачу роз`яснено, що органи ДФС України не є розпорядниками інформації за запитами на отримання публічної інформації щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб, а отже, інформація, яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З аналізу статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" вбачається, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 820/4261/17, від 31.07.2018 у справі № 820/4263/17.

Колегія суддів зазначає, що сторонами не заперечується та матеріалами справи підтверджено те, що 11.06.2020 ОСОБА_1 вже звертався до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, а саме: просив скласти та надати відповідача до ГУ ПФУ в Полтавській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2019, відповідно до вимоги статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, для перерахунку пенсії (а.с. 33-35).

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 26.06.2020 №73/П/116-07-06 надано відповідь позивачу, що на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.03.2018 №1831/03-23/1, ГУ ДФС у Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій позивачу, від 02.04.2018 направлено до органу Пенсійного фонду у Полтавській області за формою, чинною на момент складання, та копія якої направлена позивачу листом від 12.07.2018 №2509/П/16-31-05-48 "Про надання копій довідок". Також листом від 12.07.2018 №2509/П/16-31-05-48 "Про надання копій довідок" позивачу направлено копії довідок від 17.04.2008 №659/10/05-046, яка складена на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34 та від 19.12.2012 №748/10/05-047, яка складена на виконання постанови Кабінету Міністрів України 15.10.2012 № 952. На даний час Порядок від 13.02.2008 №45 не передбачає інший спосіб надання довідок для перерахунку пенсій пенсіонерам податкової міліції. Підстави для надання позивачу довідок для перерахунку пенсії станом 01.04.2019 у Головного управління ДФС у Полтавській області відсутні. Крім того, посада, на якій позивач проходив службу у податковій міліції, відносилася до номенклатури ДПА України. Документи, які б підтверджували встановлення позивачу надбавки за службу в умов режимних обмежень, надбавки за особливо важливі завдання та інших надбавок та доплат, видавалися ДПА України, у зв`язку з чим копії документів, перелічені у пунктах 1-2 пунктом 3 запиту, надати не має можливості (а.с. 36).

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач володів та неодноразово надавав позивачу відомості щодо його грошового забезпечення, зокрема, за 2018 рік (а.с. 16,32), колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, що інформація, яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту позивача, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Разом з цим, якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль, така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Щодо доводу відповідача про те, що посада, на якій позивач проходив службу у податковій міліції, відноситься до номенклатури ДПА України, а документи, які б підтверджували встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та надбавки за особливо важливі завдання, видавалася ДПА України, тому ГУ ДФС не є володільцем відповідної інформації, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Розділу 3 Порядку організації роботи та взаємодії між структурними підрозділами органів ДФС при складанні, поданні та опрацюванні запитів на отримання публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 468 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.05.2018 за № 643/32095), у разі надходження до органу ДФС запиту на інформацію, якою він не володіє, але йому відомий розпорядник інформації, структурний підрозділ, відповідальний за виконання запиту на інформацію, супровідним листом за підписом керівництва органу ДФС, керівника структурного підрозділу ДФС або особи, що виконує його обов`язки (у разі наявності співвиконавців - за наявності віз (службових записок) керівників структурних підрозділів - співвиконавців такого запиту), надсилає запит на інформацію належним розпорядникам у строки, передбачені частинами першою та другою статті 20 Закону, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Таким чином, за доводами відповідача, якщо належним розпорядником запитуваної інформації є саме ДПА України, відповідач був зобов`язаний надіслати запит на інформацію зазначеній юридичній особі у строки, передбачені частинами першою та другою статті 20 Закону №2939-VI, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Разом з цим, у наданій відповіді на запит визначальним повинен бути не обсяг наданої відповіді, а якість, чіткість, конкретика у сформованій відповіді на конкретне запитання, або зазначення про неможливість надати відповідь з покликанням на належним чином обґрунтовані причини цього.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Отже, за змістом пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльность ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит Паскевича Г.І. від 16.09.2020.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст. 316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/5842/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич Т.С. Перцова