Справа № 520/1456/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 березня 2021 року № 520/1456/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення № 3511 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04 серпня 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.03.1993 по 06.02.1996 в Ч.Ф. Забота та призначити пенсію за віком з 26.05.2020 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення № 3511 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04 серпня 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що прийнято на підставі хибних висновків відповідача. При цьому, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу період роботи з 10.03.1993 по 06.02.1996 в Ч.Ф. Забота, оскільки єдиною підставою для не здійснення такого зарахування вказано на наявність виправлень у трудовій книжці позивача, а саме у даті прийому, даті наказу про прийом та підставі звільнення, яке не завірено належним чином. При цьому, як вказано позивачем, її трудова книжка оформлена належним чином та містить усі необхідні записи, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а отже власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення. Отже, оскільки страховий стаж позивача складає 27 років 1 місяць 2 дні, то вона набула право на пенсію у встановленому законодавством порядку. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.03.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках. При цьому, представником відповідача вказано, що відповідно до положень ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років, а до досягнення віку встановленого абз. 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 06 місяців, які народились з 01.10.1960 року по 31.03.1961 року. Згідно наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком документів загальний страховий стаж складає 24 роки 02 місяці 04 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статі 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Представником відповідача вказано, що до страхового стажу позивача не зарахований період робот з 10.03.1993 року по 06.02.1996 року, оскільки у трудовій книжці позивача наявні виправлення в даті прийому, даті наказу про прийом та підстави звільнення, які не завірені належним чином (дописано іншими чорнилами), що на думку відповідача, свідчить про внесення таких записів з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58, у редакції чинній станом на внесення запису.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.07.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Під час розгляду справи встановлено, що заява позивача та надані до неї документи були розглянуті відповідачем та рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2020 року №3511 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що відповідач із посиланням на положення ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи віком від 59 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 27 років з 01 січня по 31 грудня 2020 року та до досягнення віку встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців які народились з 01 жовтня 1960 по 31 березня 1961 року, вказано, що на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 24 роки 2 місяці 4 дні. При цьому, зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме з 10.03.1993 по 06.02.1996 - наявне виправлення в даті прийому, даті наказу про прийом та підставі про звільнення, яке не завірено належним чином (дописано іншими чорнилами).

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, звернувся до суду із позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

У положеннях ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 1 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абз.1 ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що страховий стаж за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку обраховується на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що система персоніфікованого обліку була запроваджена в Україні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 р. Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

До набрання чинності Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено положеннями ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

При цьому, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Під час судового розгляду справи зі змісту позовної заяви та відзиву на позов встановлено, що відповідачем було встановлено, що згідно трудової книжки позивача внесено запис з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме з 10.03.1993 по 06.02.1996 - наявне виправлення в даті прийому, даті наказу про прийом та підставі про звільнення, яке не завірено належним чином (дописано іншими чорнилами).

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що у спірний період позивач працювала в Приватній фірмі «Забота» на посаді касира.

Так, з наявної в матеріалах справи копії сторінок 22 та 23 трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що остання містить в собі записи 21 від 10.03.1993 року про прийняття на роботу касиром, зроблений двома чорнилами без виправлень, та запис 22 від 06.02.1996 про звільнення за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), зроблений одним чорнилом без виправлень. Також суд зазначає, що вказані записи засвідчені печатками підприємства.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить жодних виправлень або підчищень, які б могли свідчити про підроблення записів, доказів протилежного до суду не надано.

Крім того, судовим розглядом справи встановлено, що позивачем було надано до відповідача архівні довідки з метою підтвердження стажу.

Також, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Суд зазначає, що під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер, а отже у суду відсутні підстави для не врахування документу, яким підтверджується стаж роботи, а саме період роботи з 10.03.1993 до 06.02.1996 в Приватній фірмі «Забота».

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно того, що неврахування зазначеного періоду роботи позивача до страхового стажу порушує його права на призначення пенсії за віком.

Обмеження врахування трудового стажу при призначенні пенсії, порушує по суті право власності позивача на пенсійні виплати, які ним зароблені протягом здійснення трудової діяльності.

Зокрема, не врахування в повному обсязі трудового стажу при обрахуванні пенсії, порушує правила статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції, якою передбачено захист власності.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та помилковість висновків відповідача щодо зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення № 3511 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04 серпня 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи, що відповідачем не доведено обставин правомірності не врахування до страхового стажу позивача певного періоду, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.03.1993 по 06.02.1996 в Приватній фірмі Забота.

При цьому, враховуючи обставини справи та з огляду на приписи ч.2 ст. 9 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог позивача та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2020 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновку суду у даній справі.

Водночас, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком з 26.05.2020 року є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення № 3511 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04 серпня 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.03.1993 по 06.02.1996 в Приватній фірмі Забота.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2020 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновку суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ - 14099344).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.