Справа № 160/11119/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради щодо не звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення внутрішній несучій стіновій панелі між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором у квартирі АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення внутрішній несучій стіновій панелі між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором у квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що її сусід ОСОБА_3 (третя особа) мешкаючи у сусідній квартирі АДРЕСА_1 , за відсутності відповідного дозволу та відповідної проектної документації, погодженої у встановленому законом порядку, всупереч вимогам діючого законодавства, грубо порушуючи Державні будівельні норми на проведення перепланування у квартирі АДРЕСА_1 , виконав у вказаній квартирі будівельні роботи з улаштуванням пройому завширшки 2600 мм у внутрішній несучій стіновій панелі між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором. Позивач зверталася до відповідача із заявами про зобов`язання провести перевірку та зобов`язання третьої особи поновити несучу конструкцію до первинного стану у квартирі АДРЕСА_1 . До теперішнього часу ОСОБА_2 не усунув порушення Державних будівельних норм на проведення перепланування у квартирі АДРЕСА_1 та не поновив несучу конструкцію у вказаній квартирі до первинного стану, проте, відповідач не звертається до суду із позовом до ОСОБА_2 про поновлення несучої конструкції у зазначеній квартирі до первинного стану, тим самим наражаючи мешканців цього будинку реальній загрозі їх життя та здоров`я та реальній можливості руйнації нашого будинку. Позивач зазначає, що звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є способом захисту публічних інтересів у сфері містобудування, а не прав та законних інтересів Держархбудінспекції.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що за результатами розгляду заяв позивача про зобов`язання провести перевірку та зобов`язання ОСОБА_2 поновити несучу конструкцію до первинного стану у квартирі АДРЕСА_1 , неодноразово були проведені перевірки про що складалися Акти перевірки, та в межах повноважень, приймалися Приписи про усунення порушень та постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 року №219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» з 18.03.2020 року по теперішній час заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва органами державного архітектурно-будівельного контролю не здійснюються. Також, Відділ неодноразово звертався до правоохоронних органів для вжиття заходів відносно ОСОБА_3 листами від № 12/26-32/321 від 13.03.2020 року та № 12/26-32/722 від 03.07.2020 року, проте як вбачається з відповіді від 15.04.2020 року № 48-2/2-1051ЄО Довгинцівським Відділом поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. 30.11.2020 року №12/26-18/1336 Відділом до Криворізької місцевої прокуратури №1 була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.275 КК України, за результатами розгляду заяви Криворізькою місцевої прокуратурою №1 - 04.12.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України. Також, відповідач зазначає, що вимога про зобов`язання відповідача звернутись до суду є формою втручання в дискреційні повноваження. Крім того, позивач в порядку цивільного судочинства має право самостійно звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 26.12.2021р. - припадає на вихідний (субота) та святкові дні, а також перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 11.01.2021р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявами від 26.04.2018 року щодо проведення комісійного обстеження помешкання у квартирі АДРЕСА_1 , від 08.11.2019 року щодо виконання припису про усунення порушень та від 17.01.2020 року щодо самовільного знесення несучої конструкції у квартирі АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вказаних звернень відповідачем направлялися на адресу позивача відповіді: лист №822 від 22.08.2018р. «Щодо проведення перевірки», №17/24-27/1484 від 01.11.2019р. «Щодо розгляду звернення», №17/26-27/71 від 23.01.2020р. «Щодо надання інформації».
Так, у Листі Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради №17/26-27/71 від 23.01.2020р. «Щодо надання інформації» повідомлено позивача, що за наслідками проведення наступної позапланової перевірки (встановлення факту невиконання вимог раніше виданих приписів) відділом буде подано позов до суду про поновлення несучої конструкції у квартирі АДРЕСА_1 до первинного стану.
Разом з тим, у Листі Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради №17/26-32/332 від 17.03.2020р. «Щодо надання інформації» повідомлено позивача, що 25.02.2020, 03.03.2020, 04.03.2020 було здійснено відвідування квартири замовника з представниками виконкому Довгинцівської районної у місті ради, проте вказане помешкання було зачинено. Встановити, чи виконав громадянин ОСОБА_2 вимоги припису відділ) з питань державного-архітектурно будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 30.10.2019 №27 не виявилося можливим.
Також зазначено, що відповідно до п.9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва, працівники відділу були позбавлені можливості здійснення заходу архітектурно-будівельного контролю на вказаному об`єкті.
Враховуючи, що у відділу відсутні повноваження щодо забезпечення присутності на перевірках суб`єктів містобудівної діяльності, керуючись п. 10 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, Відділ звернувся до Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з метою вчинення дій у відповідності до наданих повноважень.
Також, судом встановлено, що підставі п.6 Порядку №553 та звернення громадянки ОСОБА_1 від 26.04.2018 року Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради проводилась позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил в період з 07.05.2018 року по 17.05.2018 року по АДРЕСА_1 . Під час перевірки встановлено, що громадянином ОСОБА_2 на 2- му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 , виконані будівельні роботи з улаштуванням пройому завширшки 2600мм у внутрішній несучій стіновій панелі між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором. Листом Криворізької філії державного підприємства «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «ДНІПРОЦИВІЛЬПРОЕКТ» від 11.05.2018 №113/1-1/1, підтверджено, що виконано частково демонтаж внутрішньої несучої стінової панелі (ВС) на яку спирається плита перекриття (копія листа наявна в матеріалах справи). Документи які дають право на виконання будівельних робіт ОСОБА_3 не надав. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, розміщеному у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відсутня інформація щодо реєстрації документів що дають право на виконання будівельних робіт по вищезазначеному адресу.
Згідно припису від 17.08.2018 року № 8 про зупинення підготовчих та будівельних робіт та з метою усунення виявлених порушень вимагалось від ОСОБА_3 з 17.05.2018 року призупинити виконання будь-яких будівельних робіт по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 до отримання дозвільних документів. Терміном до 17.07.2018 року оформити дозвільні документи на виконання будівельних робіт, (додаток). Цей припис є обов`язковим до виконання. За невиконання цього фізична особа несе відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Під час проведення позапланової перевірки в період з 23.10.2019 року по 30.10.2019 року головними спеціалістами Відділу з питань ДАБК Виконкому Криворізької міської ради зафіксовано, що гр. ОСОБА_4 не виконав вимоги припису №8 від 17.05.2018р. виданого відділом, а саме, з 17.05.2018р. не призупинив виконання будь-яких будівельних робіт по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 ; до 17.07.2018р. не отримав дозвільні документи на виконання будівельних робіт.
Станом на 30.10.2019 року в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів по вищезазначеній адресі.
У ході перевірки об`єкта будівництва було зафіксовано, що гр. ОСОБА_4 закінчив виконання будівельних робіт з улаштування пройму завширшки 2600мм у внутрішній несучій стіновій панелі між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором.
Замовником будівництва не було усунуто порушення по вищезазначеному об`єкту, та не отримано право на виконання будівельних робіт.
Відповідачем винесено припис №27 від 30.10.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, в якому вимагалось від ОСОБА_5 до 30.11.2019 року відновити внутрішню несучу стінову панель між передпокоєм і внутрішньо-квартирним коридором (відновити до первинного стану).
Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 14-КР/17/24-61/1549 від 14.11.2019 року, відповідно до якої гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 00 грн.
Згідно направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 18.02.2020 року №8 та абз.6 п.7 Порядку №553 Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради призначено позапланову перевірку з 25.02.2020 року по 04.03.2020 року для перевірки виконання припису №27 від 30.10.2019 року.
25.02.2020 року, 03.03.2020 року, 04.03.2020 року головними спеціалістами Відділу з питань ДАБК Виконкому Криворізької міської ради було здійснено відвідування до квартири замовника з представниками Виконкому Довгинцівської районної у місті ради, двері квартири по АДРЕСА_1 зачинені, замовник був відсутній, у зв`язку з чим не можливо встановити виконання припису.
Крім того, судом встановлено, що Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради звертався до правоохоронних органів для вжиття заходів відносно ОСОБА_3 листами від № 12/26-32/321 від 13.03.2020 року та № 12/26-32/722 від 03.07.2020 року, проте як вбачається з відповіді від 15.04.2020 року № 48-2/2-1051ЄО Довгинцівським Відділом поліції Криворізького відділу поліції ГУПП в Дніпропетровській області, встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. 30.11.2020 року №12/26-18/1336 Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради до Криворізької місцевої прокуратури №1 була направлена заява №12/26-18/1336 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.275 КК України, за результатами розгляду заяви Криворізькою місцевої прокуратурою №1 - 04.12.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.275 КК України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України, позицій Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Частиною 3 статті 6 Закону №3038-VІ визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038 (надалі-Закон №3038) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Частиною 3 статті 41 Закону №3038-VI визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Згідно з пп. 2-4 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 244 від 06.04.1995 року (далі Порядку № 244), справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; 3) Держархбудінспекцією.
Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому-четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду.
Штрафи накладаються на суб`єктів містобудування юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
У разі вчинення одним суб`єктом містобудування двох або більше правопорушень у сфері містобудівної діяльності штраф накладається за кожне правопорушення окремо.
У разі вчинення одного правопорушення у сфері містобудівної діяльності декількома суб`єктами містобудування штраф накладається на кожного з них.
Відповідно до п.п. 15-16 Порядку №244 протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріали подаються посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складення.
Справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.
Згідно з п.22 Порядку №244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов:1) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу); 2) постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про закриття справи).
Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (далі - Порядок №553).
За приписами ч.12 ст. 41 Закону №3038 та п. 11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Абзацом 6 пункту 7 Порядку №553, передбачено призначення позапланової перевірки для перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Пунктами 9-10 вказаного Порядку передбачено, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіє з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, а також з органами державної статистики, органами Національної поліції, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами.
Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку №533, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.
Аналізуючи обґрунтування адміністративного позову та змість позовних вимог, суд зазначає, що підставою для звернення позивачем із даним позовом є протиправна бездіяльність відповідача, а саме не вчинення відповідачем дій щодо усунення порушень щодо самовільного знесення несучої конструкції у квартирі АДРЕСА_1 шляхом звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 року №219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» дію постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011№ 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» зупинено до початку виконання функцій і повноважень Державною інспекцією містобудування України, у відділу відсутні наразі повноваження для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.
Таким чином, з 18.03.2020 року заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва органами державного архітектурно-будівельного контролю не здійснюються.
Також, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - подати позовну заяву відносно ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, оскільки не має можливості перевірити виконання припису.
Суд зазначає, що відповідач неодноразово звертався до правоохоронних органів для вжиття заходів відносно ОСОБА_3 листами від № 12/26-32/321 від 13.03.2020 року та № 12/26-32/722 від 03.07.2020 року, проте як вбачається з відповіді від 15.04.2020 року № 48-2/2-1051ЄО Довгинцівським Відділом поліції Криворізького відділу поліції ГУПП в Дніпропетровській області, встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. 30.11.2020 року за №12/26-18/1336 Відділом до Криворізької місцевої прокуратури № 1 була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.275 КК України, за результатами розгляду заяви Криворізькою місцевої прокуратурою № 1 - 04.12.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяв позивача про зобов`язання провести перевірку та зобов`язання ОСОБА_2 поновити несучу конструкцію до первинного стану у квартирі АДРЕСА_1 , неодноразово були проведені перевірки про що складалися Акти перевірки, та в межах повноважень, приймалися Приписи про усунення порушень та постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, копії яких наявні в матеріалах справи та були досліджені судом.
Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що всі заяви позивача відповідачем були розглянуті та надані відповіді, що позивачем не заперечується, та в межах наданих відповідачу повноважень вчинені необхідні дії, отже бездіяльність з боку Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради відсутня, доказів протилежного позивачем не надано.
У відповідності до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Отже, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.
Адже для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Обставини, на які посилається позивач у своєму позові, не свідчать про порушення з боку суб`єкта владних повноважень його прав.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звідси, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення саме суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 року у справі № 800/206/15.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем, як органом державного архітектурно-будівельного контролю, не вчинялись дії/не приймались рішення відносно позивача, вжиті відповідачем заходи в сфері державного архітектурно-будівельного контролю направлені на третю особу та не створюють для позивача жодних правових наслідків, а так само останній не посилається на порушення його прав відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, а так само взагалі у даних відносинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог позивача.

Згідно з п. 7 частини першої ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною першою ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 прийнятих на 316-му засіданні заступників міністрів Комітетом Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин .

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Тобто, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищенаведене, вимога щодо зобов`язання відповідача звернутись до суду є формою втручання в дискреційні повноваження. Крім того, позивач в порядку цивільного судочинства має право самостійно звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 .

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

За змістом статті 376 ЦК України знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у разі істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм і правил є способом захисту як суспільних інтересів, так і прав інших осіб.

Відтак, реалізуючи повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі настання умов, передбачених ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», має обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Питання звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва в цьому випадку є способом здійснення владних повноважень та дискреційними повноваженнями відповідача.

Разом з тим суд зазначає, що у разі невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися до цього органу та вимагати вчинення відповідних дій. У разі відмови у задоволенні таких вимог, бездіяльність може бути оскаржено до суду.

Вирішуючи такий публічно-правовий спір, адміністративний суд перевіряє оскаржувану бездіяльність на предмет її відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а у разі встановлення протиправності такої бездіяльності, з метою ефективного захисту прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб зобов`язує відповідача вчинити дії, які випливають з імперативних правових норм.

Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 807/62/16, від 27 березня 2020 року у справі №814/2836/15.

Як зазначено у постанові колегії суддів касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.19 року по справі № 342/158/17, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (пункт 37 Постанови).

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи ( пункт 38 Постанови).

Натомість, враховуючи досліджені вищевказані обставини та докази, протиправної бездіяльності з боку суб`єкта владних повноважень - Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради не встановлено, відповідачем реалізовано відносно позивача заходи державного нагляду (контролю) в межах наданих повноважень і в спосіб, встановлений законодавством.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Інші доводи сторін не спростовують вказані висновки суду.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, пл.Молодіжна, 1, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова