Справа № 420/511/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/511/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Одеській області щодо перерахунку пенсії на підставі п.п. «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713) з 01 березня 2018 року по даний час, тобто 2018, 2019, 2020 р.р. У подальшому проводити перерахунок і виплату пенсії згідно з вищезазначеними законами з 01 березня кожного наступного року;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області здійснювати перерахунок і виплату пенсії згідно з р. ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року без обмеження максимального розміру за останні три роки - 2018, 2019, 2020 р.р.;

- у подальші роки керуватися вищезазначеними законами, перераховуючи пенсію на 01 березня поточного року без обмежень максимального розміру;

- сплатити заборгованість в пенсії за три роки - 2018, 2019, 2020 р.р. керуючись п.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його пенсія розрахована відповідно до Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418, однак відповідач обмежив розмір його пенсії згідно з загальним обмеженням пенсії до десяти розмірів прожиткового мінімуму.

Позивач вказав, що згідно розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року обмеження пенсії максимальних розмірів, встановлених цим Законом не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, тобто 08.07.2011 року.

Позивач вважав, що оскільки пенсія йому була призначена у 2008 році, відповідач протиправно застосував до отриманої ним пенсії обмеження.

Ухвалою від 19.01.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

05.02.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач отримуєте пенсію за вислугу років? призначену згідно зі ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", розраховану на підставі наданих документів, розмір якої з 1 березня кожного року перераховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713 «Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», розмір якої з 01.03.2020 становить 26242,05 грн.

Відповідно до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії встановлених законодавством, крім доплати, до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з 01.03.2020 розмір пенсійної виплати становив 16380,00 грн.

Відповідач вказав, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 по справі №420/7560/19 зобов`язано здійснити з 01 березня 2017 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, без обмеження її максимальним розміром.

На виконання зазначеного судового рішення пенсію перераховано та її розмір з 01.03.2017 встановлено на рівні 19052,25 грн.

Оскільки зазначеним судовим рішенням не зобов`язано проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром в подальшому, для проведення виплати пенсії в більшому розмірі підстав немає.

У зв`язку з вищезазначеним пенсію позивача встановлено в розмірі 19052,25 грн.

Нарахована сума доплати за період з 01.03.2017 по 04.05.2020 становить 195803,88 грн. та включена до реєстру судових рішень.

Відповідач зазначив, що згідно з пунктом 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 121 Бюджетного кодексу України за порушення бюджетного законодавства винні особи несуть відповідальність згідно Із законом.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2020 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №22. Відповідач вказав, що після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19 бюджетні призначення Пенсійному фонду України на поточний рік не переглянуті.

Отже, Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії позивача в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідач вказав, що відповідно до абз.1 п.2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VІ передбачено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, Індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.2 , ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Тобто, вказана норма Закону №3668-VІ стосується виплат пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VІ, у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

З матеріалів справи вбачається, що перерахований розмір пенсії позивача перевищує встановлений Законом №3668-VІ її максимальний розмір, а тому, визначаючи належний до виплати розмір пенсії позивача, управління діяло відповідно до ст.2 Закону №3668-VІ, який не визнаний неконституційним.

Оскільки, розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом тимчасовий максимальний її розмір, такі положення закону у спірний період неконституційними не визнавались і підлягали застосуванню управлінням під час обчислення пенсії позивачу, а тому управління вважає, що правові підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з вересня 2008 року призначена пенсія за вислугу років, умови призначення: льотний екіпаж, зарахований стаж 75 років 0 місяців 27 днів, що підтверджується розпорядженням №127670 від 24.12.2008 року (а.с. 43).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року по справі №420/7560/19 задоволено повністю позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713) з 01 березня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 березня 2017 року здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію згідно з підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з урахуванням виплачених сум та проводити виплати без обмеження її максимальним розміром.

На виконання зазначеного рішення суду пенсію позивачу перераховано та її розмір з 01.03.2017 року встановлено на рівні 19052,25 грн., що підтверджується перерахунком пенсії від 14.05.2020 року (а.с. 67).

При цьому, з наданої позивачем довідки про доходи №889710 вбачається, що з у січні-лютому 2018 року позивач отримував пенсію у розмірі 13022,96 грн., у березні-червні 2018 року - 13730 грн., у липні-листопаді 2018 року - 14350 грн., у грудні 2018 - червні 2019 року - 14970 грн., у липні-листопаді 2019 року - 15640 грн., у грудні 2019 року - 16380 грн. (а.с. 10).

11.11.2020 року позивач отримав пенсію у розмірі 19052,25 грн. (а.с. 8).

Листом від 30.11.2020 року №11351-11257/П-02/8-1500/20 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивачу, що він отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно із ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", розраховану на підставі наданих документів, розмір якої з 1 березня кожного року перераховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713 «Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», розмір якої з 01.03.2020 становить 26242,05 грн., але відповідно до ч.3 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, з 01.03.2020 розмір пенсійної виплати становив 16380,00 грн. і рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 по справі №420/7560/19 зобов`язано здійснити з 01 березня 2017 року перерахунок пенсії відповідно до ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, без обмеження її максимальним розміром. На виконання зазначеного судового рішення пенсію перераховано та її розмір з 01.03.2017 встановлено нарівні 19052,25 грн. Оскільки зазначеним судовим рішенням не зобов`язано проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром в подальшому, для проведення виплати пенсії в розмірі 26242,05 грн. підстав немає. У зв`язку з вищезазначеним пенсію позивачу встановлено в розмірі 19052,25 грн. Сума доплати за період з 01.03.2017 по 04.05.2020 становить 195803,88 грн. та включена до реєстру судових рішень. У листі вказано, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (а.с. 9).

Вимогами частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-VI), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ).

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

У відповідності до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабміну України від 29.11.2015 № 529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Згідно з пунктом "в" пункту 7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Суд зазначає, що законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня. Проте, відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні такого перерахунку із посиланням на існування законодавчого обмеження розміру призначеної йому пенсії.

Судом встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

За правилами статті 2 Закону України № 3668-VI (набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (в редакції Закону № 3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас за приписами абзацу 2 цього пункту пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Суд зазначає про неможливість застосування позиції Верховного Суду, яка викладена в рішенні від 12.11.2019 року по справі № 360/1428/17, оскільки судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 дійшла висновку про необхідність відступу від неї.

У постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив, що у справах № 360/1428/17 та № 580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII і Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Водночас вказаний Закон України №911-VIII за своїм змістом не є основним (спеціальним) законом у сфері пенсійного забезпечення, а виконує функцію допоміжного закону, яким внесено зміни до різних законодавчих актів, в тому числі, введено окреме положення стосовно тимчасового обмеження пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2016 розміром 10740,00 грн. до частини 3 статті 85 Закону України № 1788-XII.

У свою чергу, частина 3 статті 85 Закону України №1788-XII, на підставі якої здійснюється нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 , а також позивачам у справах, що переглядались по різному Верховним Судом, № 580/234/19 та №360/1428/17, викладена в редакції Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 (основний закон), яким і було встановлено обмеження максимального розміру пенсії, із змінами, внесеними згідно із Законом України № 911-VIII від 24.12.2015.

Закон України № 911-VIII у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Разом з тим, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.

За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що застереження, зазначені у пункті 2 Прикінцевих положень Закону України № 911-VIII з обмеження виплати максимального розміру пенсії з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України № 3668-VI.

Отже згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Суд зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668-VI, а саме: усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Отже, пункт 2 розділу ІІ Закону України № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Оскільки на момент набрання чинності Законом України №3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, суд зазначає, що на позивача не поширювались норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668-VI на момент введення його в дію.

Отже зміст пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19 зазначила наступне.

Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом України № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Відокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 № 5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Судова палата не знайшла у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Водночас норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону України № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону України № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

У контексті зазначеного щодо спірного періоду, за який позивач просить здійснити йому перерахунок пенсії без застосування обмежень її максимального розміру (2018-2020 роки), суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року становить - 1 373,00 гривень, з 1 липня - 1 435,00 гривень, з 1 грудня - 1 497,00 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" № 2629-VIII від 23 листопада 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1 497,00 гривень, з 1 липня - 1 564,00 гривні, з 1 грудня - 1 638,00 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1 638,00 гривень, з 1 липня - 1 712,00 гривень, з 1 грудня - 1 769,00 гривень.

Враховуючи викладене, максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 року - 13730,00 грн. (1373,00 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2018 року - 14350,00 грн. (1435,00 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2018 року - 14970,00 гривень (1497,00 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 січня 2019 року - 14970,00 грн. (1497,00 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2019 року - 15640,00 грн. (1564,00 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2019 року - 16380,00 грн. (1638,00 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2020 року - 17120,00 грн. (1712,00 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2020 року - 17690,00 грн. (1769,00 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Як зазначено судом вище, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року у справі № 420/7560/19, яке набрало законної сили, пенсія позивача перерахована з 01.03.2017 року та складає 19052,25 грн.

За такого правового регулювання та встановлених обставин відмова відповідача у перерахунку і виплаті пенсії позивачу з 01 березня 2018, 2019 та 2020 років без обмеження граничного розміру пенсії є законною і обґрунтованою та не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримує згідно перерахунку з 01 березня 2017 року. У даному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідачем не враховано те, що пункт 2 розділ 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI чітко передбачає, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ним чинності, суд відхиляє з огляду на наступне.

З часу набрання чинності вказаним Законом, він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає протиправності дій Головного управління ПФУ в Одеській області щодо неперерахунку пенсії позивачу на підставі п.п. «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2018 року по даний час за три останні роки, тобто 2018, 2019, 2020 р.р. За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити зазначений перерахунок.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача в подальші роки перераховувати його пенсію на 01 березня поточного року без обмежень максимального розміру суд зазначає, що відповідно до ст.5 КАС України судовому захисту підлягаю порушені права, свободи або законні інтереси, а тому захист від можливих порушень прав особи у майбутньому суд не надає. За таких обставин, дані вимоги позивача також не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, своєчасно, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65107, ), про визнання протиправними дій Головного управління ПФУ в Одеській області щодо перерахунку пенсії на підставі п.п. «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2018 року по даний час, тобто 2018, 2019, 2020 р.р.; у подальшому проводити перерахунок і виплату пенсії згідно з вищезазначеними законами з 01 березня кожного наступного року; зобов`язання Головне управління ПФУ в Одеській області здійснювати перерахунок і виплату пенсії згідно з р. ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року без обмеження максимального розміру за останні три роки - 2018, 2019, 2020 р.р.; у подальші роки керуватися вищезазначеними законами, перераховуючи пенсію на 01 березня поточного року без обмежень максимального розміру; сплатити заборгованість в пенсії за три роки - 2018, 2019, 2020 р.р. керуючись п.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів