Справа № 460/274/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м. Рівне №460/274/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням мого пенсійного віку на 6 років, з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 07 жовтня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. У зв`язку із досягненням 54-річного віку звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. В обґрунтування заперечень вказано, що враховуючи вимоги чинного пенсійного законодавства та документи долучені позивачем до заяви, оскільки документально не підтверджено факт постійного проживання чи роботи упродовж 3-х років та території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, то підстав для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням поданих позивачем документів немає. За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 30.03.1993 (а.с.17).

Позивач 07.10.2020 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 04.11.2020 №1700-9301-8/34449 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та відсутністю страхового стажу 21 рік (а.с.30-33).

ОСОБА_1 02.12.2020 повторно звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додала додаткові документи на підтвердження факту постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та документи на підтвердження придбання необхідного страхового стажу (а.с.42-43).

Листом від 29.12.2020 №9680-9534/М-02/8-1700/20 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Згідно з документами долученими до заяви про призначення пенсії, підтверджено періоди проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення з 01.10.1986 по 16.02.1990, з 15.05.1991 по 15.12.1991 та з 15.09.1993 по 15.12.1993 (тобто 4 роки 2 місяці 15 днів). Водночас до заяви від 02.12.2020 позивачем долучено довідку Вирівської сільської ради Сарненського району від 24.11.2020 №2541, згідно з якою з 01.08.1985 по 01.10.1986 позивач проживала без реєстрації в селі Дубняки Сарненського району (3 категорія). Відповідач вказує, що відомості про підставу видачі такої довідки відсутні (тобто довідка від 24.11.2020 №2541 не підтверджена первинними документами (погосподарськими книгами за вказаний період проживання). Отже, факт постійного проживання позивача у період з 26.04.1986 (з моменту аварії на Чорнобильській АЕС) по 01.10.1986 документально не підтверджено. Враховуючи зазначене, права на початкову величину зниження пенсійного віку позивач не має, оскільки документально не підтверджено факт її постійного проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986. Таким чином, подані позивачем документи для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років на умовах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні, оскільки не виконується вимога щодо тривалості проживання чи роботи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 12 років. Водночас, враховуючи наявність документально підтверджених періодів проживання (роботи) позивача у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 4 років 2 місяців 15 днів, право на призначення пенсії за віком на умовах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у разі відсутності змін в законодавстві) вона набудете після досягнення віку 58 років та за наявності страхового стажу 29 років (31 рік (необхідний страховий стаж при призначенні пенсії за віком у період з 01.01.2024 по 31.12.2024) - (мінус) 2 роки (зменшення загального пенсійного віку та відповідного страхового стажу) = 29 років) (а.с.44-48).

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно із статтею 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Спір між позивачем і відповідачем у даній справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення та відповідно її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Чудель Сарненського району Рівненської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 17.03.1997 Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.12-14).

Згідно з довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області №2274 від 05.10.2020 ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , яке знаходиться на території Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області з 01.10.1986 по 16.02.1990. Даний населений пункт відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Вказана довідка видана на підставі архівів 1986-1990 років, а саме: погосподарської книги №9, особовий рахунок № НОМЕР_3 та погосподарської книги №13, особовий рахунок № НОМЕР_4 (а.с.27).

Згідно з довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області №2541 від 24.11.2020 ОСОБА_1 проживала без реєстрації з 01.08.1985 по 01.10.1986 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36).

Даний населений пункт відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Щодо покликання відповідача на те, що факт постійного проживання позивача у період з 26.04.1986 (з моменту аварії на Чорнобильській АЕС) по 01.10.1986 документально не підтверджено, з покликанням на те, що відсутні відомості про підставу видачі довідки від 24.11.2020 №2541, вона не підтверджена первинними документами (погосподарськими книгами за вказаний період проживання) суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки позивач не несе відповідальності заповнення відповідної довідки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" с.Чудель Сарненського району Рівненської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Отже, період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина третя статті 65 Закону №796-XII).

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року у справі № 21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №591/4104/16-а та від 02 березня 2021 року у справі №345/1831/17, і враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначалося судом раніше, позивач має посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_1 , що надає їй право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-ХІІ, в тому числі, на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Таким чином, позивач має початкову величину зниження пенсійного віку в 3 роки, оскільки встановлено її постійне проживання (роботу) у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

З листа від 29.12.2020 №9680-9534/М-02/8-1700/20 встановлено, що документами долученими до заяви про призначення пенсії, підтверджено періоди проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення з 01.10.1986 по 16.02.1990, з 15.05.1991 по 15.12.1991 та з 15.09.1993 по 15.12.1993 (тобто 4 роки 2 місяці 15 днів).

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_5 , заповненої 15.10.1987, позивач працювала з 15.10.1987 по 22.07.1996, в Тинненському споживчому товаристві Сарненського району - зона гарантованого добровільного відселення.

Позивач перебувала у відпустках по догляду за дітьми: з 22.10.1988 по 13.08.1989; з 31.08.1989 по 13.02.1990; з 01.01.1990 по 13.08.1991; з 20.05.1991 по 27.02.1994.

Відповідачем частково враховано на підтвердження проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення період перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною, а саме періоди з 22.10.1988 по 13.08.1989 та з 31.08.1989 по 13.02.1990. Тобто частково відповідачем враховано період роботи в Тинненському споживчому товаристві Сарненського району.

Періоди перебування позивача у відпустках по догляду за дітьми з 01.01.1990 по 13.08.1991 та з 20.05.1991 по 27.02.1994 не враховані на підтвердження проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення, оскільки відсутнє документальне підтвердження проживання ОСОБА_1 у такій зоні під час перебування у відсутці.

Однак суд зазначає, що ОСОБА_1 перебувала у відпустках по догляду за дітьми по 27.02.1994, а звільнена з Тинненського споживчого товариства Сарненського району 22.07.1996, тобто період з 28.02.1994 по 22.07.1996 слід враховувати при обрахунку періоду проживання (роботи) позивача на території гарантованого добровільного відселення.

Таки чином, період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, без врахування початкової величини, складає більше шести років.

Враховуючи викладене, згідно з частиною другою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 має право на зменшення пенсійного віку на 6 років.

За таких обставин, враховуючи положення Закону №796-XII та Закону №1058-ІV позивач набула право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності свідчать про наявність у позивача необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення та, в свою чергу, права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмови відповідача призначити позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 6 років.

За змістом частини третьої статті 55 Закону №796-ХІІ, призначення та виплата пенсій категоріям осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону №1058-IV, заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Так, відповідно до пункту першого вказаної статті пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач досягнула 54-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відповідною заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася до відповідача 07.10.2020, тобто на момент звернення за пенсією позивачу було повних 54 роки.

За таких обставин, враховуючи, що на момент розгляду справи позивач досягла 54-річного віку, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 02.10.2020.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача слід стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Короленка, 7, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладену у листі від 29.12.2020 №9680-9534/М-02/8-1700/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 02.10.2020 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Друзенко