Справа № 500/1559/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1559/19 пров. № А/857/663/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року (суддя першої інстанції Чепенюк О.В., м. Тернопіль, повний текст складено 22.08.2019),

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Тернопільській області (далі по зивач, ГУ ДФС у Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по платежу штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері РРО в сумі 24 448 163,35 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач зареєстрована суб`єктом господарювання, взята на облік як платник податків у Тернопільському управлінні ГУ ДФС у Тернопільській області, зобов`язана сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законом строки. Станом на день подання позову за відповідачем рахується податковий борг по сплаті штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 24 448 163,35 грн, який виник внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом за результатами перевірки, в тому числі штрафних санкцій, застосованих контролюючим органом до відповідача.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2010 року позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 24 448 163,35 грн за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд безпідставно дійшов висновку про узгодження сум зобов`язання внаслідок залишення без розгляду позову про оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області № 6. Так, апелянт зауважив, що законодавством передбачено можливість повторного звернення до суду з таким позовом, що і було зроблено 18 грудня 2019 року. 20 грудня 2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі №500/2884/19. Отже, наведене спростовує висновки суду про узгодження податкового боргу, а тому є підстави для скасування рішення суду.

У судове засідання 11 березня 2021 відповідач повторно не з`явилася до суду, хоча судом було належним чином повідомлено про час та дату судового розгляду справи. Так, про судове засідання 25 лютого 2021 року у зв`язку з оголошенням перерви для отримання доказів представник відповідача Матвіяс А.Б. був повідомлений під розписку 11 лютого 2021 року (а.с.187). У судове засідання не з`явився і про причини неявки суду не повідомив. У подальшому про час та місце судове засідання 11 березня 2021 відповідача було повідомлено телефонограмою 2 березня 2021 року о 14 годині 6 хвилин, яка була отримана безпосередньо ОСОБА_2 (а.с.236). Додатково суд повідомив представника відповідача шляхом надіслання йому судової повістки на вказану ним в апеляційній скарзі електронну пошту.

У судовому засіданні 11 лютого 2021 року представник апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Пояснив, що суд не взяв до уваги, що на момент вирішення спору першою інстанцією податкове зобов`язання не було узгодженим, а тому не набуло статусу податкового боргу. Враховуючи викладене підстав для стягнення цієї суми з відповідача не було.

У судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що за наслідками розгляду в суді позову про скасування податкового повідомлення-рішення про нарахування зобов`язання, стягнення якого є предметом цього позову, таке було визнане законним і не скасовано.

Апеляційним судом було здійснено заміну позивача у зв`язку з реорганізацією на правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13.03.2012, взята на облік як платник податків 15.03.2012 у ГУ ДФС у Тернопільській області, Тернопільське управління, Тернопільська ДПІ, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.08.2019 (а. с. 72-74).

Згідно довідки ГУ ДФС у Тернопільській області про наявність податкового боргу платника податків ОСОБА_1 станом на 05.06.2019 за відповідачем рахується податковий борг по платежу штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 24 448 163,35 грн (а.с. 12).

Підставою виникнення податкового боргу по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО у сумі 24 448 163,35 грн стало податкове повідомлення-рішення форми «С» № 6 від 06.12.2018, прийняте за результатами перевірки (а.с. 43).

Так, ГУ ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 13.03.2012 по 12.12.2017, за результатами якої складено акт від 21.06.2018 № 1736/19-00-13-06/ НОМЕР_1 (а.с. 18-42).

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при реалізації лікарських засобів населенню за період з 01.10.2015 по 31.12.2017; не оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку доходів.

Як вбачається з розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, у зв`язку із виявленими порушеннями, за результатами розгляду акта перевірки до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, що становить 24 448163,35 грн (а. с. 44-46).

06.12.2018 ГУ ДФС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення № 6, яким ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 24 448 163,35 грн (а.с.43). Таке податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачу поштовим зв`язком з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернулося на адресу позивача із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 47).

Вказана сума заборгованості відображена у розрахунку суми позовних вимог (а.с. 13) та інтегрованій картці платника податків (а.с. 48).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення цієї суми податкового боргу з відповідача, виходячи з наступного.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, на момент встановлення порушення, регулювало «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Указом Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції чинній на момент встановлення порушення) (далі - Указ) постановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (пункт 1 Указу).

У даному випадку контролюючим органом за допущене підприємцем порушення: не застосування реєстратора розрахункових операцій при перевищенні обсягу доходу, а також не оприбуткування готівкових коштів, внесених на банківський рахунок у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку доходів, застосовано штраф на суму 24448163,35 грн.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно зі статтею 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення № 6 від 06.12.2018 було оскаржено ОСОБА_1 в судовому порядку, однак ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 у справі №1940/1936/18 за заявою представника позивача позов було залишено без розгляду (а.с. 76-77).

Також, ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 після зміни прізвища) у грудні 2019 року повторно звернулася до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 6 від 6 грудня 2018 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року справі № 500/2884/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Отже, грошове зобов`язання по сплаті штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій набуло статусу узгодженого.

Узгоджені суми грошових зобов`язань відповідачем своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу у відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України вважається сумою податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Так, на адресу відповідача засобами поштового зв`язку була надіслана податкова вимога №10142-54 від 11.12.2018, податкова вимога не вручена відділенням поштового зв`язку та повернута 14.01.2019 адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 16 - 17).

При цьому з моменту надіслання податкової вимоги податковий борг платника податків не переривався.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, в силу положень пункту 58.3 статті 58 ПК України слід вважати, що податкова вимога вручена платнику податків відповідачу у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, 14.01.2019.

Вказана вимога в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувалась.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Головне управління ДФС у Тернопільській області після вжиття всіх необхідних заходів, передбачених ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, з дотриманням строків, визначених у статті 95 цього Кодексу, звернулось до суду.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, оскільки відповідач не надала доказів скасування визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання та сплати суми податкового боргу у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення такого у судовому порядку.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції правильно визначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 19.03.2021.