Справа № 640/15287/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ № 640/15287/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Святошинський РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) про визнання протиправними та скасування:

постанови державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 13.02.2020 № 61241492;

постанови державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.06.2020 № 61241492;

постанови державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2020 № 61241492;

постанови державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника від 11.06.2020 у частині накладення арешту на грошові кошти на рахунках, відкритих у АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до 12 червня 2020 року їй не було відомо про відкриття виконавчого провадження № 61214192, жодних постанов, прийнятих у вказаному виконавчому провадження позивач не отримувала.

Позивач наголошує на тому, що постанова про арешт коштів боржника від 11.06.2020, прийнята в рамках ВП № 61241492, позбавила позивача права на життя та здоров`я через неможливість отримання соціальної допомоги чи будь-яких інших надходжень на рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

Відтак, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/15287/20, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 КАС України, призначено судове засідання на 08 жовтня 2020 року, витребувано у Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завірені належним чином матеріали виконавчого провадження № 61241492.

Сторони у судове засідання не прибули, участі повноважних представників у судовому розгляді справи не забезпечили, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

09 листопада 2020 року судом отримано від відповідача копії матеріалів виконавчого провадження № 61241492.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61241492 на підставі заяви Головного управління ДПС у м. Києві про примусове виконання вимоги № Ф-26057-17 від 14.05.2019, виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві, про стягнення боргу у сумі 21030,90 грн.

У рамках виконавчого провадження № 61241492 старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем також прийнято:

постанову від 13.02.2020 ВП № 61241492 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою постановлено визначити для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження - 200 грн.;

постанову від 11.06.2020 ВП № 61241492 про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат на виконавче провадження 2 433,99 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо прийняття вказаних постанов позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними та приватними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Так, згідно з ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Слід додати, що відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви Головного управління ДПС у м. Києві про примусове виконання вимоги № Ф-26057-17 від 14.05.2019 про стягнення боргу у сумі 21030,90 грн., виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві, 13 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м Київ) Башинським Русланом Валерійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61241492.

У рамках виконавчого провадження № 61241492 старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем також прийнято постанову від 13.02.2020 ВП № 61241492 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою постановлено визначити для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження - 200 грн.; постанову від 11.06.2020 ВП № 61241492 про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат на виконавче провадження 2 433,99 грн.

Також судом встановлено, що на підставі заяви Головного управління ДПС у м. Києві від 17.09.2020 № 21846/9/26-15-13-05-13 про скасування виконавчого документа, що підлягає виконанню, а саме вимоги від 14.05.2019 № Ф 26057-17, старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем прийнято постанову від 01.10.2020 про закінчення виконавчого провадження № 61241492, якою постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання вимоги від 14.05.2019 № Ф 26057-17, та припинити чинність арешту коштів боржника, накладеного постановою № 61241492 від 11.06.2020 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення

Статтею 39 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, виконавче провадження підлягає закінченню.

Статтею 40 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як зазначалось судом, постановою від 01.10.2020 виконавче провадження №61241492 закінчено, арешт, накладений постановою від 11.06.2020 № 61241492 скасовано.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що постанова від 13.02.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61241492, та постанова від 11.06.2020 № 61241492 про накладення арешту на кошти боржника вичерпали свою дію після закінчення виконавчого провадження та жодних правових наслідків не матимуть у разі їх скасування судом.

Щодо вимоги позивача про скасування постанови від 13.02.2020 № 61241492 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що вказана постанова прийнята на підставі та у спосіб, визначений законом, підстави для її скасування відсутні.

Також позивачем заявлена вимога про скасування постанови від 11.06.2020 № 61241492 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що позивачем копія вказаної постанови до позову не додано, в матеріалах виконавчого провадження № 61241492 така постанова відсутня. Отже суд не може дослідити на надати оцінку такому документу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність необхідності захисту прав позивача в судовому порядку та відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень. Оскільки позов задоволенню не підлягає, відсутні підстави для стягнення судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання незаконними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 13.02.2020 № 61241492; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.06.2020 № 61241492; постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2020 № 61241492; постанови про арешт майна боржника від 11.06.2020 у в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунках, відкритих у АТ КБ «Приватбанк», винесених старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3363,20 грн (три тисячі триста шістдесят три гривні двадцять копійок) за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030101

Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача UA4026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда