Справа № 420/2547/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2547/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Сініцина А.С.,

за участю сторін:

представник позивача - Кочуров А.О.,

відповідач - Кочурка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича (65039, м. Одеса, вул. пр-т Гагаріна, 12А) про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича, в якому позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича - постанову про розшук майна боржника ВП №62607087 від 27.07.2020 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурку В`ячеслава Вікторовича скасувати заходи розшуку майна боржника: автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5141, 28.12.2018 року, який належить ОСОБА_1 .

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення відповідача Позивач вважає протиправним, таким що порушує чинні норми Конституції України, законодавство про виконавче провадження і утискає право позивача на вільне використання власного майна, тому вважає за необхідне оскаржити його, як протиправне та таке, що підлягає скасуванню.

11.03.2021 року, від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 36-41). В обґрунтування зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркою В.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП 62607087 виконавчі дії вчинено у чіткій відповідності до норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», а боржником не надано обґрунтування порушених на його думку норм законодавства - позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року представник позивача Кочуров А.О. шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження дізнався про наявне виконавче провадження ВП № 62607087 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 25.03.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рощіною Г.І., зареєстрованого за № 263, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 предмета застави - автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований НОМЕР_3 , 28.12.2018 року, що за договором застави, посвідченим 13.05.2019 року приватним нотаріусом Рощіною Г.І, реєстровий номер 588, яким забезпечуються вимоги позикодавця за договором позики грошових коштів від 13.05.2019 року, за яким позикодавець надав боржнику позику в сумі 179966,00 грн., а боржник зобов`язався її використовувати за цільовим призначенням та своєчасно повернути суму позики. Також згідно тексту виконавчого напису приватний нотаріус Рощіна Г.І. пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, задовольнити вимоги ОСОБА_2 за неповернуту основну суму позики, неустойку за кожний день існування простроченої заборгованості станом на 07.11.2019 року. Сума заборгованості станом на 07.11.2019 року становить 181394,00 грн.: 134974,00 грн. заборгованість за основною сумою позички; 46420,00 грн. заборгованість по неустойці. А також відшкодування витрат позикодавця, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 1800,00 грн.

Виконавче провадження здійснює приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович (далі - відповідач), який постановою від 17.07.2020 року відкрив виконавче провадження (копія додається).

Того ж дня, 17.07.2020 року відповідач виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 18319,40 грн.

27.07.2020 року відповідач виніс постанову про арешт майна боржника, яким наклав арешт на транспортний засіб LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_1 .

А також 27.07.2020 року відповідач виніс постанову про розшук майна боржника, у встановлювальній частині якої зазначив: згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС України за боржником на праві власності зареєстровані транспортні засоби марки: LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2006 р.в., днз НОМЕР_2 , VIN/номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_1 , сірого кольору. У зв`язку з тим, що боржником рішення не виконано добровільно, з метою забезпечення його реального виконання необхідно звернути стягнення на вищевказаний транспортний засіб, місцезнаходження якого не відоме, та постановив: оголосити в розшук майно боржника: LAND ROVER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із постановою про розшук майна боржника по ВП №62607087 від 27.07.2020 р., позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є, зокрема: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 13 цього Закону, опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з ч.1-3 ст.18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За правилами статті 28 цього Закону, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно положень ч. 3 ст. 36 цього Закону, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до ч. 1, 6, 8 ст. 48 цього Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до положень ч. 1-3, 10, ст. 56 цього Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує винесення виконавцем постанови про розшук майна боржника лише необхідністю. Тому приватний виконавець повинен обґрунтувати, чим викликана така необхідність, і чим саме підтверджуються відомості, зазначені в оскаржуваній постанові, про те, що місцезнаходження предмета застави - автомобіля невідоме.

У матеріалах виконавчого провадження станом на 05.02.2021 року відсутні будь- які докази того, що приватним виконавцем вжиті заходи з встановлення місцезнаходження автомобіля шляхом вчинення виконавчих дій, а саме, перевіркою з виходом за місцем проживання боржника, складення відповідного акту, опитування, виклику боржника для надання автомобіля, або приводу боржника через органи поліції тощо. До відзиву на позов відповідачем надано лише копію листування за допомогою мобільного зв`язку, що не є доказом вчинення виконавчих дій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача про розшук майна боржника у формі постанови про розшук майна боржника від 27.07.2020 року, є таким, що суперечить і не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки відповідач діяв в межах, повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому вважає заможливе стягнути на користь ОСОБА_1 з Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича, сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У позовній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 2 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем надано:

- договір про надання правової допомоги від 10.02.2021 року, укладений між адвокатом Кочуровим А.О. та ОСОБА_1 (а.с. 22-23);

- розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 10.02.2021 року у сумі 2000,00 грн. (а.с. 24);

- детальний опис робіт (наданих послуг) від 10.02.2021 року (а.с. 25);

- скриншот з Приват24 про переказ 3000,00 грн. (а.с. 26).

Суд зазначає, представником позивача не надано доказів на підтвердження сплати гонорару до договору про надання правової допомоги від 10.02.2021 року, при цьому, суд не приймає скриншот з Приват24 про переказ 3000,00 грн., як доказ на підтвердження сплати гонорару, оскільки із нього не вбачається призначення платежу та не зазначено отримувача грошових коштів.

Отже, з наданих доказів не підтверджується фактична сплата за надані послуги представнику ОСОБА_4 , на суму 2000 грн., тому заявлена сума витрат на правову допомогу не є повністю доведеною.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича (65039, м. Одеса, вул. пр-т Гагаріна, 12А) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову про розшук майна боржника ВП №62607087 від 27.07.2020 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурку В`ячеслава Вікторовича скасувати заходи розшуку майна боржника: автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5141, 28.12.2018 року, який належить ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича (65039, м. Одеса, вул. пр-т Гагаріна, 12А) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.03.2021 року.

Суддя Бутенко А.В.

.