Справа № 759/7290/20
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7290/20

пр. № 2-а/759/33/21

16 березня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із адміністративним позовом, який в подальшому, ним було уточнено, до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01 травня 2020 року рухався на автомобілі Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , трасою М-06» сполученням Київ-Чоп в напрямку міста Новоград-Волинський біля населеного пункту Пилиповичі та був зупинений сержантом поліції Коловим Д.В., в результаті, було винесено постанову стосовно позивача від 01 травня 2020 року серії ЕАК №2471547 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення правил дорожнього руху, а саме вимоги дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту». Позивач зазначає, що визначити, що дана ділянка траси передбачає швидкісний режим «в населеному пункті» (до 50 км), не вдалося через неналежну організацію дорожнього руху , у зв`язку з чим він не мав змоги помітити початок населеного пункту, оскільки на відповідній ділянці дороги, не було дотримано належного інформування учасників дорожнього руху за допомогою відповідного дорожнього знаку, а саме, дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», який знаходиться за кілька кілометрів до місця зупинки позивача, встановлений з порушенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 та Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100:2014». Вказує, що зважаючи на те, що ділянка дороги, де він пересувався, мала дві смуги, дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» продубльовано не було, відповідно, регулювання учасників дорожнього руху не було забезпечено в повному обсязі. Крім того зазначає, що винесення постанови про адміністративне правопорушення відбулося з порушенням його прав, оскільки представник відповідача не повідомив позивачу повний обсяг прав при розгляді адміністративної справи, представником відповідача було порушено процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначену пунктом 9 розділу III Інструкції 1. Зазначає, що відповідач, виконуючи свої обов`язки не мав при собі портативного відеореєстратора, що вимагається ч. 4 розділом II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з цим звернувся до суду та з урахуванням нової редакції позову просить постанову серії ЕАК №2471547 від 01.05.2020 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122. КУпАП України, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 15.05.2020 позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. В подальшому, позивачем було усунуто недоліки та подано позов в новій редакції (а.с.11)

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.15).

Після відкриття провадження позивач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

У встановлений ухвалою строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить у задоволені позову відмовити посилаючись на те, що відповідно до постанови інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Колова Д.В. під час несення служби на автодорозі М-06 Київ - Чоп 238 км, 01.05.2020 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000545) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Renault Logan з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 102 (сто два) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 62 (шістдесят два) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Вказує, що водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також, позивачу були пред`явлені відео та фото докази його правопорушення, документи на прилад TruCam LTI20/20 (серійний номер ТС000545). Інспектор Колов Д.В. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті. В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000545), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача. Твердження позивача, відносно того, що він не мав змоги помітити початок населеного пункту, оскільки на відповідній ділянці дороги, не було дотримано належного інформування учасників дорожнього руху, а саме не продубльовано дорожній знак 5.45, не відповідає дійсності, і спростовується відеофайлом з приладу TruCam, який зафіксував, що автомобіль під керування позивача рухається в лівому крайньому ряду, а тому позивач мав би бути уважним та звертати увагу на дорожні знаки. Крім того, наголошує на тому, що під часу руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Так, згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції щодо незаконності встановлення певних дорожніх знаків або невідповідність нормам Державних стандартів, що могли би підтвердитись експертними висновками (а.с.19).

14.07.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, у відзиві на позовну заяву відповідач не спростовує факту неналежної організації дорожнього руху через відсутність дублювання дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», а доводить відсутність можливості помітити даний знак рухом позивача в лівій крайній смузі. Вказує, що для запобігання таких випадків, в Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 та Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100:2014» існує норма щодо необхідності дублювання дорожніх знаків у окремих випадках, де вказана вимога про дублювання знаків на автодорогах з двома або більше смугами для руху в одному напрямку, що в даному випадку забезпечено не було. Недотримання цієї вимоги спричинило до того, що він не міг об`єктивно бути проінформованим про швидкісні обмеження руху в 50 км/год. У матеріалах наданих разом з відзивом на позовну заяву (диск з файлами формату ".jpg") відповідач надає докази відсутності дублювання дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», а саме фото розміщення дорожніх знаків в місці де позивач мав би бути повідомлений про зміну швидкісного режиму. Зазначає, що відповідач наводить неправдиве твердження про відмову позивача отримувати постанову. Крім того, позивач повідомляє, що під час руху уважно слідкував за дорогою та дорожніми знаками, а перевищення швидкості стало результатом виключно недотриманням вимог встановлення дорожніх знаків, зокрема дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» на відповідній ділянці дороги, яка вимагає дублювання дорожнього знаку з метою повного інформування учасників руху про обмеження швидкості руху. Відповідно, відсутність дублювання дорожного знаку з обмеженням швидкості є ознакою неповного інформування учасників руху, що і стало причиною перевищення швидкості (а.с. 55).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані до суду документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та інше.

Вказане узгоджується з пунктом 2.3 Правил дорожнього руху України згідно з підпунктом «б» якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 8.2-1 Правил дорожнього руху України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Аналогічні вимоги до встановлення дорожніх знаків закріплені в підпункті 10.1.1 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014» (далі - ДСТУ 4100-2014).

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Так, знак 5.45 «Початок населеного пункту» застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

При цьому, у відповідності до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною третьою статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми свідчать про те, що Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, у разі перевищення у населених пунктах встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 01.05.2020 серії ЕАК № 2471547, 01.05.2020 о 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 102 (сто два) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 62 (шістдесят два) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України (а.с.5). Даною постановою водія ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255 грн.

При цьому, фіксація швидкості руху автомобіля Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , на вказаній ділянці автодороги була проведена поліцейським за допомогою засобу фото- та відео-фіксації - TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000545).

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості, та правомірність застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012.

Крім того, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, та відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17314, яке чинне до 18.11.2020, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 18 листопада 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000545 є придатним до застосування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує факт перевищення ним швидкості більше ніж на 50 км/год, однак вказує, що неналежна організація дорожнього руху, завадила йому помітити знак п. 5.45 Правил дорожнього руху, що позначав початок населеного пункту.

З наданих відповідачем фотознімків скарги вбачається, що ділянка дороги, на якій був зупинений позивач, має дві смуги в одному напрямку, за твердженнями позивача, знак 5.45 «Початок населеного пункту» був розташований за кілька кілометрів до місця зупинки позивача.

У відповідності до п. 10.7.39 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014» знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

На дорогах з однією, двома або трьома смугами для руху в обох напрямках знак 5.46 допускається розміщувати ліворуч, на зворотному боці знака 5.45, призначеного для зустрічного руху.

У той же час, вказаний стандарт ДСТУ 4100-2014 не містить будь-яких додаткових вимог щодо обов`язкового дублювання дорожніх знаків 5.45 та 5.46.

При цьому, позивач не заперечує факту того, що знак 5.45 було розташовано за кілька кілометрів до зупинки, він рухався у крайній лівій смузі, тобто мав змогу та обов`язок стежити за дорожніми знаками.

При цьому, позивачем у свою чергу не надано належних доказів розташування такого дорожнього знака з порушенням вимог Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2014.

Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП.

Відтак, підстави для задоволення позову у даному випадку відсутні.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи позову не спростовують докази, досліджені та перевірені судом та не впливають на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 зі змінами, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 139, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області (місце знаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96, ).

Суддя Ю.В. Войтенко