Справа № 420/1002/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1002/21
УХВАЛА
15 березня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд: «мовою оригіналу та пунктуацією позивача»:
- усунути протиправну відмову і бездіяльність ГоловУпр щодо виплати покладеної їй згідно із Законами України ЗУ-1058 та ЗУ-2050 компенсації з урахуванням індексу Інфляції - по боргам («А»), («Б»), («Є») та («І») - тому що виплачені вони були з протиправною затримкою на 6-7 років - і аналогічно правової позиції 2018 р. Одеського Окружного Адміністративного Суду по Справі 520/9024/17 (Додаток №10);
- зобов`язати ГоловУпр виплатити мені компенсацію по всім цім боргам з урахуванням індексу інфляції на мій рахунок № НОМЕР_1 в Банку «Південний», вказаний в моєї Заяві, Додатку №8, та на який їм були нараховані мої виплати раніше (Додаток №11).
Позивачем зазначено в адміністративному позові, що вона на території України не проживає, перебуває у США, з огляду на що не може приїхати до м. Одеси та зазначає про необхідність проведення судових засідань у справі без її участі.
Ухвалою суду від 01.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі суду було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого, обґрунтованого та вмотивованого адміністративного позову, викладеного із чітким визначенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України; доказів порушення прав позивача; власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів сплати позивачем судового збору.
09.03.2021 року від позивача до суду надійшла квитанція про сплату судового збору.
10.03.2021 року на електрону адресу головуючого суді у справі надійшов електронний лист, в якому ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги, на її думку, викладені ясно і чітко.
Суд, з даного приводу зазначає наступне.
Так відповідно до п.п. 5 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Відповідно до п.8 ч.5 ст.160 КАС України позивачем в позовній заяві повинен бути зазначений перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 4 ст. 161 КАС України).
При цьому суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно процесуальних положень ч. 1 ст. 5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, що повинно сприяти ефективному захисту порушених прав та інтересів, у тому числі з огляду на виконання рішення суду.
Суд зазначає, що позовні вимоги позивача сформульовані нечітко, з порушенням правил будування речень, що унеможливлює з`ясування судом змісту заявлених позовних вимог. При цьому виклад обставин, на які посилається позивач в описовій частині позову, є суперечливим та непослідовним.
Так зокрема позивач у позові просить суд одночасно усунути і протиправну відмову і протиправну бездіяльність ГоловУпр щодо виплати їй згідно із Законами України ЗУ-1058 та ЗУ-2050 компенсації з урахуванням індексу Інфляції - по боргам («А»), («Б»), («Є») та («І»).
При цьому позивачем в резолютивній частині позову жодним чином не конкретизовано коли саме зазначені дії та (або) бездіяльність були вчиненні пенсійним органом, не зазначено їх реквізитів, за якими їх можна було б ідентифікувати та встановити час та кількість вчинених дій (допущеної бездіяльності), не зазначено розміру виникнення боргів, конкретного часу та підстав їх виникнення. Крім того, позивачем також не зазначено, суми яких заборгованостей їй було виплачено із затримкою 6-7 років.
При цьому у позові ОСОБА_1 зазначає «мовою оригіналу та пунктуацією позивача» що пенсійний фонд не врахував її довідку про зарплату і тільки після її звернення виплатило позивачу в 2018 р. 3763,86 гр. цього боргу («Б») - але тільки за період 01.12.2014-31.01.2018 (Додаток №3). Далі - після її звернення - виплатило позивачу в 2018 р. 1948,60 грн. боргу («Є») - з урахуванням довідки про зарплату - вже за період 22.01.2011-30.04.2018 (Додаток №4). І далі - знову тільки після її звернення - виплатило 6500,00 гр. боргу (І), покладених їй згідно з Постановою 2012 р. КМУ №327 за період 01.05.2012-30.09.17 - але ж виплатило тільки 21.09.2018 (!) (Додаток №5).
При цьому доказів звернень із заявами до пенсійного органу, а також довідок, на які вона посилається у тексті позовної заяви, до суду не надано. Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви, а також до заяви про усунення недоліків позовної заяви від 10.03.2021 року не було надано доказів порушення її прав, на які вона посилається у позові. Водночас надані позивачем листи пенсійного фонду містять загальну інформацію щодо розміру призначеної та виплачуваної пенсії позивачу.
Також суд зазначає, що позивачем необґрунтовано зазначення нею у резолютивній частині позову у справі №420/1002/21 постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі 520/9024/17, ухваленої у 2018 році, оскільки зазначене судове рішення не стосується прав та інтересів ОСОБА_1 та вона не є у неї стороною або іншим учасником справи.
На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позивачем не виконано в повному обсязі вимоги ухвали 01.02.2021 року про необхідність усунення недоліків позовної заяви в частині надання до суду належним чином оформленого, обґрунтованого та вмотивованого адміністративного позову, викладеного із чітким викладенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України; надання доказів порушення прав позивача; через які адміністративний позов був залишений без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищезазначеного суд доходить висновку про необхідність повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї матеріалів.
Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 160, 161, 169, 171, 241, 242, 243, 248, 256, 293, 295 КАС України, суддя,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Білостоцький