Справа № 380/11537/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 25, ) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення починаючи з 1 січня 2018 року, у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 - 50 відсотків, з 01.01.2019 - 75 відсотків суми підвищення визначеного станом на 01 березня 2018 року, а також щодо відмови направити до Львівського обласного військового комісаріату відповідну вимогу (список) для отримання оновленої довідки про грошове забезпечення позивача для перерахунку його пенсії та виплати з урахування сум додаткових видів грошового забезпечення, а також визнати протиправними пенсії дії відповідача - Львівський обласний військовий комісаріат, які виразилися у відмові позивачу надати оновлену довідку про його грошове забезпечення для перерахунку;

- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідне звернення (список) для підготовки та надання на ім`я ОСОБА_1 оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 2 і 991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та к інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії;

- зобов`язати відповідача - Львівський обласний військовий комісаріат підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку його пенсії;

- зобов`язати відповідача 1 на підставі поданої Львівським обласним військовим комісаріатом оновленої довідки про грошове забезпечення, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 05 березня 2019 року з врахуванням її індексації, яку виплачувати у подальшому;

- зобов`язати відповідача 1 здійснити донарахування та виплатити ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилась у зв`язку із виплатами у попередні періоди 50 та 75% від підвищень із врахуванням уже виплаченої пенсії;

- стягнути з відповідачів 1, 2 на користь ОСОБА_1 3000 грн., за надання правової допомоги та 3363,20 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив,що перебуває на обліку в ГУПФ України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до перерахунку пенсії станом на 01 січня 2008 року позивачу нараховано та він отримує пенсію 73% грошового забезпечення. Наголосив, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, в процесі якого протиправно зменшив з 01.01.2018 відсоток грошового забезпечення, що враховується для визначення основного розміру пенсії, з 73% до 70%. Крім того, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 відповідач провів перерахунок його пенсії, в результаті якого зменшив розмір пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 50%, з 01.01.2019 - 75% суми підвищення пенсії. Позивач наголосив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 №826/3858/18 визнано протиправним та скасовано п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №103. У зв`язку з цим, звертався до ГУПФ України із заявою,у якій, зокрема, просив скерувати до ЛОВК звернення для підготовки та направлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Однак, отримав відповідь про відмову у задоволенні вимог заяви. Крім того, позивач зазначив, що звертався до ЛОВК із заявою, у якій просив скласти та надати до ГУПФ України у Львівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Однак, отримав відповідь, оформлену листом, у якій вказано про те, що відсутні правові підстави для складання інших довідок, ніж ті, що вже подані до ГУПФ України у Львівській області. Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду. У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Ухвалою від 09.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові докази.

Відповідач 1 ГУ ПФ України у Львівській області позову не визнав. 22.01.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4171).Зазначив, що ГУ ПФУ у Львівській області на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 провело позивачу з 01.01.2018 перерахунок пенсії, з урахуванням довідки скерованої Львівським обласним військовим комісаріатом про розмір грошового забезпечення. Розмір пенсії обчислено за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції чинній на момент перерахунку пенсії, тобто максимальний граничний розмір обчислений відповідно до ч. 2 ст. 13 вказаного Закону у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, відповідач зазначає, що ГУ ПФУ у Львівській області правомірно провело перерахунок пенсії позивача виходячи із 70% розміру грошового забезпечення, оскільки на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії з 01.01.2018, встановлений максимальний розмір пенсії 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Щодо решти позовних вимог зазначив, що органи Пенсійного фонду здійснюють перерахунок пенсій на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, скерованих уповноваженими органами. Оскільки така довідка від уповноваженого органу не надходила, представник відповідача вважає вимоги до ГУ ПФ України у Львівській області в цій частині передчасними та заявленими на майбутнє. У зв`язку з цим, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 - Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вказує, що на виконання норм Постанови № 103, Постанови № 704 та Порядку № 45 оформив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року з урахуванням трьох складових грошового забезпечення, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням та набавки за вислугу років. Врахування будь-яких інших складових грошового забезпечення, крім зазначених вище, не передбачено, у зв`язку з чим відсутні підстави для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача. Вказує, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, на якому ґрунтується позиція Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і Додатку 2 Порядку № 45, якими були визначені порядок та умови проведення перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а отже на сьогодні відсутні умови та розміри перерахунку пенсій, які повинен визначати Кабінет Міністрів України. Зауважує, що після 01 січня 2018 року рішення про збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Урядом на приймалося та відповідні зміни до Порядку № 45 не вносились. Стверджує, що рішенням суду у зразковій справі № 826/3858/18 зобов`язання щодо проведення нового перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби з 01 квітня 2019 року не встановлено. Відповідно, підстави для проведення нового перерахунку пенсій згідно оновлених довідок про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, премії особам, звільненим з військової служби з 01 квітня 2019 року, відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що Постановою № 704 визначено новий порядок нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям та запроваджені нові додаткові види грошового забезпечення, які не були передбачені до 01 січня 2018 року. До 01 січня 2018 року до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача входили щомісячні додаткові види грошового забезпечення, передбачені нормативно-правовими актами, що регулювали питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям до цієї дати, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року, яка втратила чинність з 01 січня 2018 року та на підставі якої позивачу формувалося грошове забезпечення для обчислення пенсії до 01 січня 2018 року. А включення в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії видів грошового забезпечення, які скасовані або у неіснуючих розмірах суперечитиме вимогам пункту 5 Порядку № 45. У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

09 лютого 2021 року позивачем подано відповідь на відзив (вх.8619).

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія призначена та виплачувалась у розмірі 73% грошового забезпечення.

З 01.01.2018 Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивачу відповідно до Постанови КМ України №103, на підставі довідки, скерованої Львівським обласним військовим комісаріатом, розмір пенсії обчислений відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262 у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

19 жовтня 2020 позивач звертався до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, у якій просив надати направити до ЛОВК звернення для підготовки та надання на ім`я ОСОБА_1 оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, про здійснення перерахунку на підставі оновленої довідки та донарахування заборгованості за попередні періоди.

ГУ ПФ України у Львівській області листом від 13.11.2020 №7895-8020/Х-02/8-1300/20, повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення вимог заяви.

Крім того, з матеріалів спарив видно, що позивач звертався до ЛОВК із заявою від 13.10.2020, у якій просив підготувати до ГУПФ України у Львівській області довідку встановленої форми для перерахунку пенсії.

ЛОВК листом від 27.10.2020 № 9789, повідомив позивача про відсутність підстав для складення довідки про розмір грошового забезпечення.

Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII.

Відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону, в редакції на час призначення позивачу пенсії, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (п. а ст. 12) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Частиною 2 цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 %, до категорії 2, - 95 %.

Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни у ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, цифри 90 замінено цифрами 80 (п.п. 8 п. 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI). Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 №1166-VII, який набрав чинності з 01.04.2014, внесені зміни у ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб і цифри 80 замінено цифрами 70 (пунктом 23 розділу II Закону №1166-VII).

Статтею 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій.

Так, відповідно до ч. 4 цієї статті, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 від 13.02.2008 № 45 (далі Порядок № 45, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1, 2 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (пункт третій Порядку №45).

Відповідно до п. 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.2 і 3 ст. 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб . Цією постановою на виконання ч.4 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено з 1 січня 2016 року перерахувати особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) пенсії, призначені на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського відповідно до Постанови №988, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року. При цьому розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

04.02.2019 Верховний Суд прийняв рішення в зразковій адміністративній справі №240/5401/18 (№ Пз/9901/58/18) за позовом Особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст. 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. У цій зразковій справі Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103, відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Верховний Суд визначив, що це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом №2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Постанови КМУ №704 відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 залишено без змін вищевказане судове рішення Верховного Суду.

При вирішенні питання про визнання цієї справи типовою, суд врахував наступне.

Верховний Суд, відкриваючи провадження у зразковій справі №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18), виділив такі ознаки типової справи: позивачами у них є особи, яким призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону № 2262-ХІІ; відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (територіальний орган Пенсійного фонду України), на пенсійному обліку якого перебувають позивачі;спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку зі зменшенням територіальним органом Пенсійного фонду України основного розміру пенсії до 70 відсотків відповідно до ч. 2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку); позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті - визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення у відсотках, які були визначені на момент призначення пенсії). В рішенні від 04.02.2019 у цій зразковій справі Верховний Суд звузив предмет спору в зразковій справі до такого: предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 року на підставі Постанови КМУ №103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 відповідно до Постанови КМУ №704. Отже, типовими є справи щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії колишнім військовослужбовцям при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 відповідно до постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 20.08.2017 №704.

Предмет спору у цій справі стосується фактичного зменшення відсоткового значення розміру раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2018 на підставі Постанови КМУ №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Отже, вказана справа є типовою щодо зразкової справи №240/5401/18 (№ Пз/9901/58/18) в частині позовних вимог.

Тому, при прийнятті рішення суд враховує викладені в постанові №240/5401/18 (№ Пз/9901/58/18) Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 висновки щодо застосування ст.ст. 13, 63 Закону № 2262-ХІІ, а також Порядку №45 та Постанови №103 до правовідносин, що виникають в процесі перерахунку пенсій за вислугу років, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Аналізуючи наведені вище норми Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та Порядку № 45, суд дійшов висновку, що при призначенні пенсії за вислугу років її відсотковий розмір визначається чинною на момент прийняття відповідного рішення редакцією ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Як уже зазначалося, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУПФ України у Львівській області та з 01.11.2004 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. При прийнятті у 2004 році рішення про призначення пенсії за вислугу років її основний розмір визначено в розмірі 73% суми грошового забезпечення заявника.

Чинна на той момент редакція ч. 2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб обмежувала основний розмір пенсії максимальною величиною, що складала 90%, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1,- 100 процентів, до категорії 2 95 процентів.

Стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (перерахунку пенсії), визначала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, суд звертає увагу, що порядок перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців урегульований не ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а іншими нормами права, а саме ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Порядком №45 (з урахуванням змін, внесених Постановою №103).

Таким чином, процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення, регламентуються різними нормами права. При цьому норми, що регламентують порядок проведення перерахунку пенсії за вислугу років, не передбачають зміни (зменшення) відсоткового розміру основного розміру пенсії при проведенні її перерахунку. Отже, відсотковий розмір грошового забезпечення при перерахунку пенсії залишається сталим (не змінюється) та застосовується у розмірі, визначеному на момент призначення пенсії.

Оскільки норма ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб врегульовує правовідносини щодо призначення нових, а не здійснення перерахунку раніше призначених пенсій за вислугу років, то застосування відповідачем цієї норми при перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у 2018 році є помилковим.

Таким чином, суд вважає неправомірною позицію відповідача, викладену у відзиві на позов (вх. 4171 від 22.01.2021) про те, що перерахунок пенсії позивача проведено за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції чинній на момент перерахунку пенсії, тобто максимальний граничний розмір обчислений відповідно до ч. 2 ст. 13 вказаного Закону у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Звідси, помилкове правозастосування свідчить про протиправність дій відповідача, оскільки спричинило отримання позивачем пенсії у розмірі, значно меншому за визначений Законом. Оскільки при перерахунку пенсії позивачу за період з 01.01.2018 відповідач невірно визначив (занизив) її основний розмір (70% від суми грошового забезпечення замість 73%), суд дійшов висновку про порушення права позивача на належне соціальне забезпечення (у розмірі, визначеному Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб).

Крім того, суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може, зокрема, прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ у Львівській області прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 , за рахунок виплати з 01.01.2018-50%, з 01.01.2019 - 75% суми підвищення пенсії, станом на 01.03.2018, то суд зазначає наступне.

Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії була передбачена п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей 51, 52, 55, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Отже, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.07.2020 у справі № 520/3360/19, у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постанові від 09.04.2020 у справі № 640/19928/18.

У зв`язку з цим це рішення суду, як і втрата чинності постановою КМ України № 103 не потребує будь-якого додаткового узгодження та підтвердження, - у т.ч. в рамках п. 2 постанови КМ України № 1088 від 24.12.2019, який (п. 2 постанови КМ України № 1088 від 24.12.2019) в силу прийнятих судових рішень взагалі не має ніякого правового значення, відповідні пункти постанови КМ України № 103 не можуть втрачати чинність пізніше, ніж визначено судовими рішеннями.

Таким чином, позов у цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФ України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 по 04.09.2019 75% суми підвищення пенсії, станом на 01.03.2018 та зобов`язання ГУПФ України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 04.09.2019 з врахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та з врахуванням раніше виплачених сум. Щодо вимоги позивача про зобов`язання Львівський обласний військовий комісаріат підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку його пенсії судом встановлено наступне.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, виданої 31 березня 2018 року Львівським обласним військовим комісаріатом, грошове забезпечення позивача за нормами, чинними на 01 березня 2018 року, становить усього 13425,00 грн., з яких:

- посадовий оклад - 7470,00 грн.;

- оклад за військовим званням (полковник) - 1480,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) 4475, 00 грн.

У зв`язку із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 та рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №160/8324/19 від 17.12.2019, позивача звернувся до Львівського військового комісаріату із заявою від 13.10.2020 року про виготовлення та направлення до ГУ ПФУ у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 з урахуванням також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Листом Львівський обласний військовий комісаріат № 9789 від 27 жовтня 2020 року позивача на його заяву від 15 жовтня 2020 року повідомлено про відсутність правових підстав для складання нової довідки про розмір його грошового забезпечення, оскільки списків від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не надходили.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифнифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103, пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом №2262 до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови № 704.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.2 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч.2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу,

надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон України № 2262-ХІІ).

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393» затвердив Порядок № 45.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, тому з (05.03.2019) дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема відповідач 1 у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Зокрема, на час звернення позивача до відповідача із заявою про видачу оновленої довідки про розміри його грошового забезпечення пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Згідно з абз.2, 4 та 5 пункту 2.6 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937, на обласні військові комісаріати покладаються: оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби; визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» (зі змінами) та Порядку № 45 і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, обласний військовий комісаріат складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою.

Таким чином, на відповідача покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст.63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та ст..9 Закону № 2011-XII.

Аналогічні за змістом висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 за наслідками розгляду зразкової справи № 160/8324/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги правову позицію, викладену у зразковій справі, суд дійшов висновку, що дії Львівського обласного військового комісаріату щодо відмови ОСОБА_1 , у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії є протиправними.

Відтак, для належного способу захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

При цьому, суд зазначає, що до моменту отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області належної (оновленої) довідки від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки), у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача на підставі поданої довідки Львівським обласним військовим комісаріатом починаючи з 05 березня 2019 року з врахуванням індексації, яку виплачувати у подальшому. Відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови направити до Львівського обласного військового комісаріату відповідну вимогу (список) для отримання оновленої довідки про грошове забезпечення позивача для перерахунку пенсії позивача, то суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що підставою для перерахунку пенсії є відповідне рішення Кабінету Міністрів України.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що після 05.03.2019 Урядом не приймалося та повідомлення від Мінсоцполітикищодо зміни грошового забезпечення даної категорії осіб не надходило.

У зв`язку цим, суд погоджується з твердженням представника відповідача про відсутність підстав для скерування списків до уповноваженого органу.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаної вимоги, а відтак, в відсутність підстав для зобов`язання ГУПФ України у Львівській області направити до ЛОВК відповідне звернення (список) для підготовки та надання оновленої довідки.

Щодо решти позовних вимог, а саме, зобов`язання ГУПФ України у Львівській області здійснити донарахування та виплатити пенсії позивача на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, то суд зазначає, що такі стосуються захисту ще не порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено можливість захисту тільки вже порушеного права.

Отже, суд вважає вимоги позивача до ГУПФ України у Львівській області передчасними, у зв`язку з цим відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне .

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд встановив, що між позивачем (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 19.10.2020.

Відповідно до пункту 1.1 даного Договору виконавець зобов`язується надати клієнту правову допомогу на умовах та в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.1.2 договору, правова допомога за наявним договором надається в адміністративній справі з питань нарахування та перерахунку пенсії.

Відповідно до п.3.1 договору, правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується відповідно до акта виконаних робіт.

Факт наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт від 25.11.2020.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 25.11.2020 року виконавцем в інтересах клієнта, згідно договору, у повному обсязі виконано зобов`язання:

Вивчення наданих Клієнтом документів про звільнення з військової служби, надання консультацій та узгодження позиції щодо пенсійного забезпечення, опрацювання документів клієнта про пенсійне забезпечення (звернення до Львівського ОВК, відповіді на звернення), підготовка та скерування заяви до ГУ ПФУ у Львівській області про вчинення дій, опрацювання відповіді ГУ ПФУ у Львівській області, опрацювання відповіді ГУ ПФУ у Львівській області, опрацювання нормативно правових актів щодо пенсійного забезпечення і правового захисту військовослужбовців, опрацювання судових рішень Верховного Суду України з питань пенсійного забезпечення -2 год; складання позовної заяви - 1 год.

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить: вартість 1 години - 1000 грн. 3 год.х1000 грн.=3000 грн.

На підтвердження оплати послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги від 25.11.2020 позивач надано квитанцію № 0.0..1 на суму 3000,00 грн.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву щодо стягнення витрат на правничу допомогу заперечив. Зазначив, що в акті виконаних робіт не вказаного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на правову допомогу. Тобто, на думку представника відповідача, вказані документи не доводять факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у справі №380/11537/20. Крім того, представник відповідача зазначив, що вказана справи є справою незначної складності.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За таких обставин суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Так, відповідно до частини шостої статті 12 КАС України справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг відносяться до справ незначної складності.

Вказаний обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом у вигляді: вивчення наданих Клієнтом документів про звільнення з військової служби, надання консультацій та узгодження позиції щодо пенсійного забезпечення, опрацювання документів клієнта про пенсійне забезпечення (звернення до Львівського ОВК, відповіді на звернення), підготовка та скерування заяви до ГУ ПФУ у Львівській області про вчинення дій, опрацювання відповіді ГУ ПФУ у Львівській області, опрацювання відповіді ГУ ПФУ у Львівській області, опрацювання нормативно правових актів щодо пенсійного забезпечення і правового захисту військовослужбовців, опрацювання судових рішень Верховного Суду України з питань пенсійного забезпечення, складання позовної заяви на загальну суму 3000,00 грн., суд вважає завищеним, оскільки суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними якого мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Поряд з цим, суд враховує, що Адвокатське об`єднання "Мицик, Кравчук і Партнери", з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги, представляє інтереси багатьох військовослужбовців по аналогічних справах, що, на думку суду, свідчить про те, що підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому підлягає зменшенню до 500,00 грн, що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Водночас, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку стягнути солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на професійну правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 500,00 грн., а саме 250 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України у Львівській області, та 250,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Львівського обласного військового комісаріату.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до дублікату квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2020 року при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3363, 20 грн.

Враховуючи наведене, за рахунок бюджетних асигнувань кожного з суб`єктів владних повноважень, які виступають відповідачами у справі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 840, 80 грн., сплаченого судового збору відповідно до дублікату квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 25, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 з 73% до 70% сум грошового забезпечення починаючи з 1 січня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 73% від відповідних сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 по 04.09.2019 75% суми підвищення пенсії, станом на 01.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 04.09.2019 з врахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та з врахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 250 (двісті п`ятдесят) грн витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань 250 (двісті п`ятдесят) грн витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

У решті вимог про присудження судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2500,00 грн - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) з Львівського обласного військового комісаріату (79000, м. Львів, вул. Івана Франка, 25; ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна