Справа № 640/22702/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Василенко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати здійснити розрахунок можливої суми пенсії ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 14.09.2016 року № 622;

- витребувати у відповідача довідку розрахунку можливої суми пенсії у разі переходу позивача з військової пенсії на пенсію державного службовця.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

25 лютого 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 8152, від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення апеляційної скарги, як необґрунтованої, рішення суду першої інстанції просить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень пенсійного органу не входить надання розрахунку можливого розміру пенсії, а отже відповідач правомірно відмовив у розгляді звернення, запропонувавши позивачеві звернутись з відповідною заявою встановленого зразка з урахуванням вимог законодавства.

Колегія суддів, вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.02.2011 року, де по 19.09.2018 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 20.09.2018 року по 28.02.2019 року позивач отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 01.03.2019 року позивача переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорії громадян».

Позивач, плануючи перейти з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорії громадян» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення розрахунку можливої суми пенсії при такому переведенні.

Листом від 07.10.2019 року № 229766/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що законодавством не передбачено здійснення органами Пенсійного фонду України розрахунку суми можливої пенсії, та, у разі наявності підстав для проведення перерахунку пенсії, відповідач пропонує звернутись до пенсійного органу з заявою відповідного зразка.

Позивач ще раз звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на яку відповідачем, 06.11.2019 року було надіслано позивачу листа № 270646/03, відповідно до змісту якого відповідачем було зазначено, що відповідно до поданої заяви про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір пенсії за матеріалами пенсійної справи становить 7245,17 грн., а оскільки при переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір пенсії зменшується, відсутні підстави для такого переведення. Позивач, вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 13 частини другої статті 64 Закону № 1058-IV визначено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду (до складу якої входять територіальні управління) зобов`язана надавати безоплатно страхувальникам і застрахованим особам в усній та письмовій формі, а також через засоби масової інформації консультації з питань застосування законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, роз`яснювати їхні права, обов`язки і відповідальність, порядок сплати страхових внесків, заповнення звітності та інші питання відповідно до цього Закону. Крім того, п.12 ч.2 вищевказаної статті передбачено, що до повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України також відноситься обов`язок щодо письмового інформування застрахованих осіб про набуття права на призначення пенсії і порядок її призначення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії та порядок оскарження рішень виконавчих органів Пенсійного фонду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач в позовній заяві вважав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненадання розрахунку можливого розміру пенсії при переході на інший вид пенсії (а саме - за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»), в той час як в апеляційній скарзі, окрім даного доводу, позивачем вказується на невірний, на його переконання розрахунок розміру пенсії (адже на підставі наданих позивачем довідок за будь - які 60 календарних місяців роботи, розрахунок, на переконання позивача повинен становити 11 000 грн., а не 7245,17 грн. як зазначено відповідачем).

З даного приводу варто наголосити, що вимогами позовної заяви є «визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язати здійснити розрахунок можливої суми пенсії ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 14.09.2016 року № 622», позаяк, бездіяльність - це відсутність вчинення певних дій, в той час, колегія суддів звертає увагу, що 06.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві було надіслано позивачу листа № 270646/03, відповідно до змісту якого відповідачем було зазначено, що відповідно до поданої заяви про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір пенсії за матеріалами пенсійної справи становить 7245,17 грн., а оскільки при переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір пенсії зменшується, відсутні підстави для такого переведення, отже відповідачем дії все ж вчинені були, що виключає можливість задоволення позову в даній частині.

З приводу незгоди позивача з вказаним ймовірним розрахунком, варто наголосити, що позивач звертався, як ним наголошено в апеляційній скарзі, в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому надана відповідачем відповідь є лише інформативною та не створює для позивача жодних правових наслідків.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Отже, Законом № 1058-IV визначено окрему владно-управлінську функцію територіальних органів Пенсійного фонду України, що полягає у проведенні призначення та/або перерахунку пенсійної виплати за відповідним зверненням особи, порядок подання яких визначений підзаконними нормативно-правовими актами. В межах спірних правовідносин, ОСОБА_1 не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про проведення перерахунку пенсії, на чому наголошує сам позивач у позовній заяві. Звернення позивача стосувалось виключно надання інформації щодо розрахунку можливого розміру пенсії, тоді як оскарження розрахунку або перерахунку розміру пенсії є можливим лише за відповідним зверненням позивача в порядку, передбаченому законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, в той час як рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року - зміні, у мотивувальній частині, з підстав невірно встановлених фактичних обставин у справі.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 16 березня 2021 року.