Справа № 240/18822/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки, з врахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до частини 4 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII, Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") він має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 6800,00 грн. Проте, відповідачем у 2017, 2018, 2019 роках виплачено вказану допомогу у розмірі меншому ніж встановлено законодавством, а саме: в розмірі 1200,00 грн, 1265,00 грн та 1295,00 грн відповідно. Відповідач протиправно не нарахував та не виплатив недоплачену суму допомоги.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та поновлено позивачу строк на звернення до суду з даним позовом.
4 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.28-29) в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що запитувана позивачем допомога була виплачена позивачу у розмірах, що були визначені Постановами КМУ та які не були скасовані і не втратили чинність. Крім того, відповідачем зазначено, що військова частина не є належним відповідачем у справі.
10 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшов відзив на позовну заяву вх. №6810/21, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Крім того, зазначає, що належним відповідачем у справі є - Міністерство соціальної політики України.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді водія автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.03.2019 №50 його було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 05.03.2019 (а.с.9).
З 1 лютого 2017 року є учасником бойових дій (а.с.8) у зв`язку із чим перебуває на обліку, як отримувач щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.
У 2017, 2018, 2019 роках Військовою частиною ОСОБА_1 було нараховано та виплачено, як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу в таких розмірах 1200 грн, 1265 грн, 1295 грн відповідно.
Однак позивач не погоджується із такими розмірами виплаченої допомоги та вважає, що розміри виплаченої йому допомоги не відповідають положенням статті 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх правового захисту», якою визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5-й мінімальних пенсій за віком.
Позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення перерахунку виплачених сум разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій.
Листом №1911 від 20 серпня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у перерахунку виплачених сум разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій (а.с.10).
Вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2017, 2018, 2019 роках у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551).
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 статтю 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".
Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Cтаттею 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення, тобто з 27.02.2020.
Питання розміру виплати до 5 травня разової грошової допомоги у 2017, 2018, 2019 роках регулювались постановами Кабінету Міністрів України відповідно до пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, який передбачав, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, і який, станом на 2017-2019 роки був чинним.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень було доведено в судовому порядку належними та допустимими доказами правомірність виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017-2019 роки, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі та на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін