Справа № 120/4303/20-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4303/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

17 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року включно; визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо ненадання йому письмової інформації щодо базового місяця при проведенні індексації за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року; визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо ненадання йому усіх необхідних документів, в яких зазначено розмір індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.05.2019 року для подальшого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії; визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку та невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року; зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області надати йому письмову інформацію щодо базового місяця при проведенні індексації за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року; зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області надати йому усі необхідні для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії документи, в яких обов`язково зазначити розмір індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.05.2019 року; зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області перерахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачену суму такої допомоги.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року; зобов`язано Управління Служби безпеки України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року; визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 письмової інформації щодо базового місяця при проведенні індексації за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року; зобов`язано Управління Служби безпеки України у Вінницькій області надати ОСОБА_1 довідку із зазначенням базового місяця для виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року; визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 всіх необхідних документів, в яких зазначено розмір індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.05.2019 року для подальшого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії; зобов`язано Управління Служби безпеки України у Вінницькій області надати ОСОБА_1 довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку раніше призначеної пенсії, із зазначенням отриманих сум індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.05.2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області №133-о/с від 08.05.2019 року позивача виключено зі списків особового складу Управління та всіх видів забезпечення.

Зміни у службовому стані позивача підтверджуються копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 30.07.2019 року, наявним у матеріалах адміністративної справи.

08.01.2020 року позивач звернувся із письмовим запитом до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про надання інформації щодо розміру нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення за період з 2016 року по день звільнення з військової служби, із розбивкою помісячно та зазначенням базового місяця.

За результатами розгляду запиту, відповідачем надано довідку від 13.01.2020 року №53/21-006 про нараховану та виплачену позивачу індексацію за період з 01.01.2016 року по 08.05.2019 року, а також письмово повідомлено, що індексація у вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень та фінансування на зазначені цілі.

12.02.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача зі запитом на інформацію у якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 08.05.2019 року включно.

Листом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 19.02.2020 року № 53/І-2/45 позивача повідомлено, що індексація за період з 01.06.2016 року по 08.05.2019 року не нараховувалась та не виплачувалась.

У подальшому, позивач звернувся до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області з письмовою заявою від 24.06.2020 року у якій просив:

- нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року;

- надати йому письмову інформацію щодо нарахованої та фактично виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, із розбивкою помісячно та зазначенням базового місяця;

- з метою подальшого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, надати йому документи, необхідні для подальшого перерахунку пенсії із обов`язковим зазначенням розміру індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.05.2019;

- перерахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

За результатами розгляду заяви, листом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 24.07.2020 № 53/І-5/8 позивачу відмовлено у здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 01.03.2018.

Окрім того, оскільки списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, не надходили на адресу Управління від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, правові підстави щодо направлення документів до органу Пенсійного фонду України стосовно перерахунку пенсії позивача відсутні.

У свою чергу роз`яснено, що відповідно до наказу начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 07.05.2019 року № 133 о/с позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у сумі 270 766,65 грн. виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер на день звільнення. Оскільки виплата індексації не має постійного характеру та не входить до складу грошового забезпечення, правові підстави для здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації грошового забезпечення, також відсутні.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною першою статті 15 вказаного вище Закону визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Положеннями статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

В силу статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За змістом статтею 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

За правилами статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Пунктом четвертим Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

У відповідності до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року включно індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Доводів стосовно того, що розмір грошового забезпечення позивача за вказаний період не підлягав індексації у зв`язку зі зміною величини індексу споживчих цін, відповідач не навів та відповідних доказів не надав.

Разом з тим, посилання відповідача на відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та відсутність бюджетних коштів для виплати індексації, є необґрунтованими, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 825/874/17 та від 19.06.2019 року у справі № 825/1987/17.

Беручи до уваги викладене, слід зазначити, що відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення жодним чином не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.

Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Окрім того, з метою повного і ефективного захисту вказаного права позивача, а також враховуючи, що всупереч вимогам статей 7, 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідач не надав позивачу довідку з помісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Водночас, враховуючи, що індексації підлягають усі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону № 2011-XII містить відсилочну норму, слід зазначити, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Незважаючи на наявність спеціального законодавства та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення та перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-XII, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті).

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, а також пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 428/11103/16-а, від 12.06.2019 року у справі № 643/212/17, від 12.09.2019 року у справі № 235/6160/16-а та від 05.02.2020 року у справі № 638/13719/19.

Таким чином, індексація грошового забезпечення повинна бути врахована до складу грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та призначення (перерахунку) пенсії за вислугу років. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Крім того, слід звернути увагу, що обов`язок відповідача надіслати такі документи (довідку) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області покладено лише у випадку здійснення перерахунку пенсії на підставі частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", як це визначено Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45.

За відсутності вказаних обставин, довідка видається позивачу на його звернення.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2020 року у справі № 642/1088/16-а.

Разом із тим, вирішуючи позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, слід зазанчити наступне.

Частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як уже встановлено, відповідачем заперечується саме право позивача на індексацію його грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року, а не розмір таких виплат.

З аналізу норм Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 слідує, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органа, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення.

Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому належним способом захисту прав позивача, у даному випадку, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Оскільки на час розгляду цієї справи та прийняття рішення у ній нарахування на користь позивача індексації грошового забезпечення за спірний період відповідачем не здійснено, то такі позовні вимоги є передчасними та спрямованими на захист ще не порушеного права позивача (конкретна сума індексації грошового забезпечення з урахуванням відповідного базового місяця відповідачем не нарахована), що суперечить статті 5 КАС України, у той час, як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

Слід зазначити, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Положеннями КАС України не встановлено можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Вказані правові позиції містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 826/15718/16, від 24.04.2018 року у справі № 167/592/17, від 31.07.2018 року у справі № 348/9/17, від 23.10.2018 року у справі № 344/4560/17 та від 14.02.2019 року у справі № 362/7962/15-а.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.