Справа № 580/2145/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Руденко А.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Справа № 580/2145/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюк А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Федерації професійних спілок Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі

за позовом Федерації професійних спілок Черкаської області

до Головного управління Державної податкової служби

у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Федерація професійних спілок Черкаської області (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 № .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Б. Вишневецького, 18, м. Черкаси, яке включає: адмінбудівлю площею 2034,3 кв.м. та прибудову площею 1437,3 кв.м., а тому саме на нього покладено обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване за вказаною адресою.

При цьому, суд зазначив, що позивач не подавав декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в 2016-2019 роках, а тому строки давності за податковими зобов`язаннями з податку не нерухоме майно за І-ІV квартали 2016 року, визначені абзацом першим пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України не застосовуються.

Разом з тим, суд вказав, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 строк розгляду скарги позивача на рішення податкового органу був зупинений до 31.05.2020.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову повністю, зазначаючи, що нерухоме майно за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 18 перебуває у колективній власності багатьох профспілок, які повинні нести субсидіарну відповідальність за відповідними податковими зобов`язаннями.

Крім того, апелянт стверджує, що йому не було надіслано спірне податкове повідомлення-рішення у строки, визначені законодавством, а тому, на його переконання, він звільнений він сплати визначених у ньому зобов`язань.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 26.01.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 витребувано додаткові докази у справі, продовжено строк судового розгляду на розумний термін та відкладено судовий розгляд у порядку письмового провадження на 16.03.2021.

Позивачем та відповідачем на виконання зазначеної узвали апеляційного суду подано додаткові докази.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Федерація професійних спілок Черкаської області () зареєстрована як юридична особа 03.03.2000 та перебуває на обліку в податковому органі як платник податків та зборів, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №469102 від 07.04.2003 позивач є власником комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою вул. Б. Вишневецького, 18, м. Черкаси, яке включає: адмінбудівлю площею 2034,3 кв.м. та прибудову площею 1437,3 кв.м.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області (відповідач у справі) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складено акт № 58/23-00-05-0907/02661020 від 02.03.2020.

У зазначеному акті перевірки № 58/23-00-05-0907/02661020 від 02.03.2020 установлено заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до сплати в бюджет за 2016-2019 роки на загальну суму 188 750,88 грн. та неподання декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2019 роки.

На підставі цього акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2020, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 235 938,60 грн., у т.ч. 188 750,88 грн. - за основним платежем та 47 187,72 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач звернувся до Державної податкової служби України із скаргою №01-07/76 від 06.04.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2020.

Рішенням Державної фіскальної служби України №17950/6/99-00-08-05-06-06 від 02.06.2020 податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2020 залишене без змін.

Позивач, вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 (далі - Закон № 540-ІХ).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об?єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Пунктом 269.1 статті 269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу (п. 269.2 ст. 269 ПК України).

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПК України).

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п. 287.6 ст. 287 ПК України).

Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п. 287.8 ст. 287 ПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Згідно підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пунктів 56.8, 56.9 статті 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

02.04.2020 набрав чинності Закон № 540-ІХ, яким тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52 - 53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року.

З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Разом з тим, контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №469102 від 07.04.2003 безпосередньо позивач є власником комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 18, яке включає: адмінбудівлю площею 2034,3 кв.м. та прибудову площею 1437,3 кв.м., що розташовані на земельній ділянці, відносно якої контролюючим органом нараховані спірні податкові зобов`язання.

При цьому, доводи апелянта про те, що вказане нерухоме майно перебуває у колективній власності багатьох профспілок, судова колегія відхиляє, оскільки ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідних доказів надано не було.

Водночас, у зазначеному вище свідоцтві про право власності на нерухоме майно дійсно вказано колективну форму власності, але єдиним власником зазначено тільки позивача.

Крім того, судова колегія також установила, що саме позивачу за актом приймання-передачі земельної ділянки від 11.08.2005 на підставі договору оренди землі від цієї ж дати було передано на строк до 07.07.2054 у користування земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 18.

Доводи апелянта про те, що йому не було надіслано спірне податкове повідомлення-рішення у строки, визначені законодавством, а тому, на його переконання, він звільнений він сплати визначених у ньому зобов`язань, колегія суддів відхиляє, оскільки такі підстави позову не були заявлені позивачем в суді першої інстанції, а відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Водночас, при зверненні до суду з позовом у цій справі позивач посилався на ст.102 ПК України та наслідки не визначення контролюючим органом платнику суми грошового зобов`язання у 1095-денний строк, передбачений пунктом 102.1 наведено законодавчої норми, але відповідним доводам надана оцінка суду першої інстанції і апеляційна скарга таких доводів не містить.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 308 КАС України, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення цього позову.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Федерації професійних спілок Черкаської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Федерації професійних спілок Черкаської області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 16 березня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк