Справа № 520/7041/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 березня 2021 року № 520/7041/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участю:

представника позивача - Найди С.С.,

представника відповідача - Богодущенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )

до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, 16 Б, м. Харків, 61003, )

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом Слобожанської митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач, митниця), в якому просить суд скасувати рішення інспектора Харківської митниці ДФС Кельгіна А.В. про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є незаконним та необґрунтованими, оскільки позивачем надано всі підтверджуючі вартість ввезеного на митну територію України автомобіля документи, в тому числі висновок експертного авто товарознавчого дослідження щодо вартості автомобіля. В деклараціях у графі 43 "Метод визначення вартості" було зазначено 1 - основний метод, а митним органом було використано резервний метод визначення митної вартості.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні заявлених вимог відмовити з огляду на доводи викладені у ньому.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування рішення - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 520/7041/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року скасовано. Справу № 520/7041/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 09 жовтня 2020 року справу прийнято до розгляду суддею Бадюковим Ю.В.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

08.03.2019 р. позивачем ввезено на територію України автомобіль марки Mercedes-Bens, що підтверджується актом про проведення огляду транспортного засобу (т.1 а.с.17).

21.03.19 р. представником позивача ТОВ "Компас Логістик" Лізогубовим Г.В. подано до відповідача електронну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA807190/2019/008886, у якій митна вартість імпортованого автомобіля визначена за основним методом, в сумі 50000 SEK, що на дату подання ЕМД еквівалентно 4793,40 Євро (т. 1 а.с. 89).

На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем надано лише рахунок - фактуру (invoice) від 30.01.2019 року, виписаний компанією GARS BIL АВ на ім`я ОСОБА_1 на суму 50000 SEK за автомобіль марки Mercedes-Bens, модель В 200 Natural Gas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_2 , V-1991 куб.см. (т. 1 а.с. 14).

Зазначений документ складений іноземною мовою та наданий митному органу без перекладу на українську мову.

Позивачем не надано до митниці банківського або іншого платіжного документу, що стосується ТЗ позивача.

Також позивачем надано до митного оформлення: акт про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів від 08.03.2019 р., ручної поклажі та багажу № UA205010/2019/216242 від 08.03.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 20.09.2017 року, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5667 від 18.03.2019 року, договір про надання послуг митного брокера № 3147 від 07.03.2019 року, довіреність № 7482 від 27.12.2018 року, квитанції № 0.0.129146768.1 від 07.03.2019 року, № 0.0..1 від 21.03.2019 року щодо передоплати за митне оформлення транспортного засобу позивача, копію митної декларації країни відправлення MRN 19LTKC0100EK039D50 від 12.02.2019 року, паспорт фізичної особи НОМЕР_4 , виданий 27.12.2007 року.

Посадовою особою митного поста "Харків-автомобільний" у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, 21.03.2019 був направлений запит № 1917 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС.

Відповідачем встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 4793,40 Євро, яка визначена на підставі рахунку-фактури б/н від 30.01.2019 р., не включає в себе витрати на транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України та не надано документів, що містять відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України, а також інвойс від 30.01.2019 р. не містить інформації про комерційні умови продажу товару та спосіб розрахунку за товар.

Оскільки місцем вчинення угоди купівлі-продажу транспортного засобу MERSEDES-BENZ, була Швеція та подальше транспортування придбаного товару до місця ввезення на митну територію України здійснювалось за рахунок покупця, зазначена декларантом митна вартість транспортного засобу повинна містити обов`язкову складову - витрати на транспортування оцінюваних товарів.

Відповідачем проведена процедура консультацій з декларантом та запропоновано декларанту надати додаткові документи, зокрема:- платіжні документи, банківські документи щодо здійснення оплати;- каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозиції; - копії митної декларації країни відправлення;- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (т. 1 а.с. 94-95).

27.03.2019 року декларантом надіслано відповідачу лист за №1, з проханням прийняти рішення стосовно митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10 денного терміну розгляду документів, передбаченого Митним кодексом України, та зазначив, що всі необхідні документи були надані разом з митною декларацією №807180/2019/008886 від 21.03.2019 року (т. 1 а.с. 97).

27.03.2019 року Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА807000/2019/001886/2, згідно з яким митна вартість визначена в сумі 135570,10 SEK. У графі 33 цього рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані документи місять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а також в зв`язку з ненадання декларантом витребуваних додаткових документів та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості; не надана декларантом інформація щодо угод на ідентичні товари; не надана декларантом інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну (т. 1 а.с. 23-24).

27.03.2019 року головним державним інспектором Харківської митниці ДФС Кішенько С. складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/01420 (т. 1 а.с. 21-22).

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

На підставі ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; мінімальної митної вартості; довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, їх розбіжностями, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Заначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі №815/4150/14.

У митного органу були обґрунтовані сумніви достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни імпортованого автомобіля.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем було запропоновано позивачу надати платіжні документи, які по змісту підтверджують сплачену за товар суму, або інші документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Проте позивачем жодного із зазначених документів чи будь-яких інших документів на спростування сумнівів митного органу стосовно дійсного рівня митної вартості товару не надано. Не надано позивачем таких документів і до суду.

Наприкінці підготовчого судового засідання представником позивача зазначено про наявність в матеріалах справи всіх доказів, на підставі яких суд може розпочати слухання справи по суті та, у зв`язку з чим не заперечував щодо закриття підготовчого судового засідання.

Як вбачається з рахунку-фактури (інвойса) від 30.01.2019 р. на автомобіль марки Mercedes-Bens, модель В 200 Natural Gas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_2 , V-1991 куб.см., у ньому відсутні посилання на форму розрахунку за отриманий автомобіль здійснений між учасниками угоди.

Крім цього, під час здійснення консультацій особою, уповноваженою на декларування не пояснювались обставини здійснення готівкового розрахунку та не надані інші пояснення або документи щодо підтвердження здійснення оплати за придбаний автомобіль та вартість його перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно правової позиції Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений в постановах від 02.04.2019р. по справі №826/14258/15, по справі № 815/4150/14 обов`язок доведення митної ціни товару покладено на позивача.

Суд зазначає, що додані до митної декларації документи не надають змогу відповідачу визначитися з фактом сплати за автомобіль певної суми, числовим значенням складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, та здійснення обґрунтованого запиту додаткових документів у особи, що уповноважена на декларування та неможливості визначення вартості товару за основним методом.

Щодо не врахування судом в якості належного в підтвердження дійсної ринкової вартості автомобіля доказу висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5667 від 18.03.2019р., відповідно до якого вартість зазначеного автомобіля визначена експертом в сумі 133 886,72 грн., що станом на дату дослідження по курсу НБУ складало 4382,77 Євро, суд зазначає, що експертом не зазначено, які саме супровідні документи ним були використані під час дослідження та з якими проводилося співставлення результатів огляду. Також експертом зазначено, що автомобіль експлуатувався в режимі "таксі" згідно наданих документів, проте, які саме документи були підставою для такого висновку не зазначено. Таких документів не надано і суду.

Доводи позивача, що транспортний засіб позивача є пошкодженим, а інформація що використовувалась для порівняння ціни, не містить відомостей щодо стану автомобіля, суд вважає необґрунтованими.

Так, подані до митного оформлення документи, зокрема електронна митна декларація, інвойс, акт про проведення митного огляду товарів, висновок автотоварознавчого дослідження разом з фототаблицями не містять жодних відомостей стосовно наявності аварійних пошкоджень, які так чи інакше впливають на вартість транспортного засобу. Натомість, наявна інформація щодо пошкоджень лакофарбового покриття у вигляді подряпин та сколів, лобового скла у вигляді тріщин, потертості оббивки сидінь, є ознаками використання транспортного засобу відповідно до строку експлуатації, оскільки до митного оформлення заявлено автомобіль, що був у використанні.

Вказані декларантом пошкодження не можуть мати суттєвого впливу на вартість транспортного засобу , враховуючи що згідно п.7.53.9 Методики, підставою для заниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень, або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в акті проведення митного огляду.

Судом встановлено, що митним органом для визначення митної вартості транспортного засобу позивача обрано шостий (резервний) метод.

Згідно з пп. 2.4, 2.5 п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації) за результатом відпрацювання ризиків АСАУР, посадовою особою спеціалізованого підрозділу здійснюється зокрема:

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися , утому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Критеріями пошуку, які дозволяють знайти в ЄАІС товар, найбільш схожий до товару позивача та провести відповідне коригування, е відповідний код товару за УКТЗЕД; графа 31 - опис товару.

У зв`язку зі спрацюванням системи АСАУР Харківською митницею ДФС визначено митну вартість за резервним методом через неможливість застосування другого та третього методів визначення митної вартості, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості автомобіля з рівнем митної вартості подібного (аналогічних) автомобіля, митне оформлення якого вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Згідно критеріїв пошуку, єдиною автоматизованою інформаційною системою ДФС сформовано рівень цін по ЦБД, згідно якого найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача є бувший у використанні автомобіль легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску, оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року.

Згідно цієї декларації, автомобіль, взятий для порівняння відповідачем відповідає наступним характеристикам: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка Mercedes-Benz, модель B 200 Natural Gas, код товару 87032390, країна відправлення Швеція, рік випуску 2014, модельний рік 2014, тип двигуна бензин/конвертований для роботи на газі, об`єм циліндрів двигуна 1991 м3, колісна формула 4 х 2, потужність 115kw, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5.

Також згідно копії акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної покладі, багажу та додаткового аркушу до Акту про проведення митного огляду товарів від 09.02.2019 року № UA20903/2019/11287, легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску, оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року, згідно показань одометра має пробіг 371215 тис. км. та має царапини ЛФП, забруднено обивку салону та сидінь (а.с. 119 т.3).

Автомобіль ОСОБА_1 має наступні характеристики: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка Mercedes-Benz, модель B 200 Natural Gas, код товару 87032390, країна відправлення Швеція, рік випуску 2014, модельний рік 2014, тип двигуна бензин/метан, об`єм циліндрів двигуна 1991 м3, колісна формула 4 х 2, потужність 115kw, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5.

Згідно копії акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної покладі, багажу та додаткового аркушу до Акту про проведення митного огляду товарів від 08.03.2019 р. № UA 205010/2019/216242, автомобіль позивача, згідно показань одометра має пробіг 384919 тис. км., та має пошкодження ЛФП (подряпини, сколи) пошкоджено передній та задній бампер, задні праві двері, права фара, лобове скло, обивка сидінь.

Водночас, як зазначалось вище, згідно додатків до висновків експертизи, а саме - фототаблиці до неї, зазначені пошкодження не є значними та такими, що були отримані автомобілем унаслідок ДТП тощо та не може значно вплинути на його вартість.

Згідно з п.6.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1874, визначення типу, моделі, версії КТЗ, року його виготовлення, комплектності, укомплектованості, повної маси, робочого об`єму двигуна проводиться на основі даних виробника КТЗ. Визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN.

Ідентифікаційний номер являє собою літерно-цифрове позначення, що складається із 17 знаків, умовно поділених на три частини.

При цьому, тип, модель КТЗ визначаються за міжнародним кодом виробника КТЗ, за описовою частиною VIN-коду (позиції з першої до дев`ятої) та за реєстраційними документами країни-виробника.

Перші три символи VIN-коду, як правило, визначають географічну зону, коди країни і виробника КТЗ.

Літерно-цифрові позначення в описовій частині VIN-коду (позиції з четвертої до дев`ятої) містять кодовані дані про тип автомобіля, його конструкцію, тип кузова, тип двигуна, конструкцію приводі, робочий об`єм двигуна тощо.

Сукупність знаків з першої до дев`ятої позиції VIN-коду визначає марку і модель КТЗ.

Суд враховує, що VIN-коди транспортного засобу позивача та транспортного засобу, цінова інформація про митне оформлення якого використана в якості джерела для оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відрізняються лише серійним номером, тобто відмінності маються лише в останніх чотирьох цифрах VIN коду: VIN-код транспортного засобу позивача НОМЕР_2 , а VIN-код порівняного автомобіля - WDD2428481J004233.

Таким чином, обраний для порівняння транспортний засіб повністю співпадає з оцінюваним транспортним засобом за такими критеріями, як виробник, модельний ряд, комплектність, тип кузова, тип двигуна, конструкція привода, розміщення руля, місце збірки тощо.

Отже, враховуючи, що позивачем під час митного оформлення не було подано жодного документа про оплату придбаного автомобіля, які на виконання п.4 ч.2 ст.53 Митного Кодексу України вона зобов`язана була подати, суд зазначає, що зазначена обставина є підставою для вимагання митним органом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, та не надання документів про оплату в подальшому, зумовило неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості другорядних методів і на відмову у прийнятті поданої митної декларації.

Щодо посилання представника позивача на достатність поданих документів для митного оформлення за основним методом ціною договору та відсутність у митного органу правових підстав для застосування другорядних методів, оскільки позивачем не було надано документи про оплату автомобіля марки Mercedes-Bens, модель В 200 Natural Gas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_2 , V-1991 куб.см, а подані інвойс від 30.01.2019р. та висновок автотоварознавчого дослідження не є платіжними документами і не можуть вважатися належним доказом оплати коштів за придбаний товар.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, 16 Б, м. Харків, 61003, ) про скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.