Справа № 640/11186/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ № 640/11186/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі cудді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на підставі постанови Первомайського міського суду Луганської області від 26.10.2007 року № 2а-10/2007р. у разі збільшення мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 на підставі постанови Первомайського міського суду Луганської області від 26.10.2007 року № 2а- 10/2007 у разі збільшення мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до постанови Первомайського міського суду Луганської області в адміністративній справі за позовом позивача було зобов`язано Управління Пенсійного фоду України в м. Первомайську зробити перерахунок призначеної пенсії померлому ОСОБА_2 , встановивши її з 05.07.2006 року у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком. Також було зобов`язано ОСОБА_1 як жінці, яка втратила годувальника, призначити щомісячну пенсію в розмірі 50% від його пенсії та 50% щомісячної компенсації в разі втрати годувальника. Відповідно до ухвали про роз`яснення судового рішення Верховного Суду від 28.11.2018 року справа № 2а-10/2007 року суд зазначив: «зокрема, суд касаційної інстанції при розгляді справи № 2а-10/2007 зазначив, що відповідно до частини 3 статті 67 Закону № 796-Х11, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім`ям з втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить про те, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.».

Враховуючи вищезазначені обставини, Вищий адміністративний суд України у постанові від 09.07.2008 року у справі № 2-а-І0/2007 зробив висновок про те, що, оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до довідки від 12.08.2013 року Первомайського МУПФУ розмір пенсії позивача на 01.01.2012 рік складав 2681 грн, що є нижчою на 2070,15 грн., яку повинна отримувати позивач по рішенню суду.

Позивач перебуває на обліку у відповідача з 01.09.2014 року, таким чином, саме управління Пенсійного фонду м. Києва повинно виконувати рішення судів щодо перерахунку пенсії і можливості повернути недоотриману пенсію у зв`язку з вини Пенсійного фонду за минулий період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/11186/20, витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

У поданому до суду відзиві відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні (Шевченківський район) Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків з урахуванням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Механізм обчислення компенсаційної виплати за втрату годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» №112 від 25.03.2014 р., в якій дані розміри були зазначені чіткими (фіксованими) сумами, а не у співвідношенні до розмірів прожиткового мінімуму. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві виконано ухвали Шевченківського районного суду міста Києва в справі №761/15089/15-а від 03.07.2015, № 761/15089/15-а від 22.04.2016, ухвалу №2а-10/2007 від 28.11.2018 з урахуванням ухвали про роз`яснення судового рішення №2а-10/2007 від 28.11.2018 Верховного Суду в межах зобов`язальної частини, а саме у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, що впливає на розмір мінімальної пенсії за віком, проводиться перерахунок пенсії позивача, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.12.2017 №2246-08 з 01 грудня 2018 року передбачено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 1497,00 грн., відповідно, був проведений перерахунок пенсії, а саме: перераховані складові розміру пенсії, які розраховуються виходячи із розміру прожиткового мінімуму.

Розмір пенсії, розрахований на підставі заробітку померлого годувальника, який взятий за травень 1988 року, отриманого в період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, коли виконувались роботи. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 5,06500, середній заробіток для обчислення 928,81 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,17.

У 2019 році показник середньої заробітної плати (доходу) збільшується шляхом множення у 2019 році показника, який враховувався для пенсій обчислених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на коефіцієнт, визначений згідно з пунктом 4 цього Порядку (928,81 х 1,17). З 01.03.2019 гр. ОСОБА_1 проведено автоматизований перерахунок пенсії.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року №543 внесено зміни до абзацу першого пункту 91 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року". Відповідно, гр. ОСОБА_1 з 01.07.2019 року проведено перерахунок пенсії. Розрахунок пенсії проведено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати померлого годувальника (інваліда І групи каліцтво/захворювання, пов`язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС в період проходження військової служби).

З 01.12.2019 гр. ОСОБА_1 проведено автоматизований перерахунок пенсії та розмір пенсії після перерахунку склав 5817,72 грн.

Пенсію обчислено на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до норм чинного законодавства.

Позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначає, що відовідно до ст. 67 Закону № 796-ХІІ конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 05.07.2006 року отримує пенсію по втраті годувальника.

Постановою Первомайського міського суду Луганської області по справі № 2-а-10/2007 від 26.10.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області задоволено та зобов`язано відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії померлому ОСОБА_2 , встановивши її з 05.07.2006 року 3590, 00 грн.(десять мінімальних пенсій за віком); ОСОБА_1 , як жінці яка втратила чоловіка-годувальника, призначено щомісячну пенсію в розмірі 50 % щомісячної компенсації від його пенсії у сумі 1795,00 грн. та 50% щомісячної компенсації у разі втрати годувальника в сумі 179,50 грн., а всього 1974, 50 грн.; зобов`язано УПФУ в м. Первомайськ Луганської області робити перерахунок пенсії , призначеної ОСОБА_1 у разі підвищення мінімальної пенсії за віком постійно.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2008 року постанову Первомайського міського суду Луганської області від 26.10.2007 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2008 року змінено та відмовлено в задоволенні позову в частині зобов`язання УПФУ в м. Первомайськ, Луганської області робити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 у разі підвищення мінімальної пенсії за віком постійно.

Ухвалою Верховного суду про роз`яснення судового рішення від 28.11.2018 року було роз`яснено, що відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 09.07.2008 у справі №2а-10/2007 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, що впливає на розмір мінімальної пенсії за віком, повинен проводитися і перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Цей обов`язок не має обмежень у часі і виконується органами Пенсійного фонду України при кожному підвищенні розміру мінімальної пенсії за віком. У разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком орган Пенсійного фонду повинен самостійно проводити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.09.2014 року.

22.01.2020 року позивач через свого представника звернувся до відповідача з проханням перерахувати призначену пенсію по втраті годувальника та виплатити заборгованість внаслідок неправильного виконання судового рішення.

02.03.2020 року відповідач надав листом № 2710-2164/В-02/8-2600/20 відповідь в якій зазначив, що пенсія позивачу виплачується згідно чинного законодавства, а тому підстав для задоволення вищевказаної заяви не має.

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернулась до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Верховний Суд в ухвалі про роз`яснення судового рішення від 28 листопада 2018 року у справі №2а-10/2007 зазначає, що в постанові від 09.07.2008 Вищий адміністративний суд України висловив правову позицію щодо наявності правових підстав для перерахунку розміру пенсії та розміру компенсації ОСОБА_1 у разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і що такий перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Зокрема, суд касаційної інстанції при розгляді справи № 2а-10/2007 зазначив, що відповідно до частини 3 статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить про те, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи вищезазначені обставини, Вищий адміністративний суд України у справі № 2-а-10/2007 зробив висновок про те, що, оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, зазначений правовий висновок суду касаційної інстанції є обов`язковим для застосування органами Пенсійного фонду України кожного разу при збільшенні розміру мінімальної пенсії за віком, без його обмеження у часі.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, ГУ ПФУ в м. Києві, відмовляючи позивачу у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяло поза межами повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

В частині способу захисту прав позивача необхідно зазначити, що як зазначено у рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права мас бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Беручи до уваги часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати у сумі 420,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011.

3. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.