Справа № 815/6693/17
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6693/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Ярошик В.В.

представника відповідача - Дяговець Т.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання неправомірною бездіяльності КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відновлення законного статусу ОСОБА_1 - інваліда з дитинства 2 групи, а також не належного виконання резолютивної частини судового рішення у справі №523/14909/15-а; визнання незаконними Витягу з Довідкою за 2000 рік серія 12ААА за №296384 та Витягу з Довідкою за 2002 рік серія 12ААА за №296385 у зв`язку з невідповідністю їх даних даним первинних документів суворої звітності - Актам огляду в МСЕК, які зберігаються в медичній справі ОСОБА_1 КУ «Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи»; зобов`язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» надати ОСОБА_1 . Довідку Форми № 157-1/о оформлену належним чином, з зазначенням законного статусу ОСОБА_1 - інвалід з дитинства 2 групи; стягнення з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_1 на підставі засад справедливості та розумності, на розсуд суду, завданої моральної та матеріальної шкоди за тривалі неправомірні дії відповідача, в сумі 30000 грн., а також встановлення факту що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Ухвалою від 15 січня 2018 року по цій справі судом відмолено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», а в іншій частині позовна заява прийнята до розгляду та по ній відкрито загальне позовне провадження.

Рішенням по цій справі від 10 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» задоволено частково, визнана неправомірною бездіяльність КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо не належного виконання рішення суду у справі №523/14909/15-а, визнані незаконними Виписка з Довідкою за 2000 рік серія 12ААА за №296384, Виписка з Довідкою за 2002 рік серія 12ААА за №296385, стягнуто з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

При цьому, за результатами розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу від 15 січня 2018 року по цій справі про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» в частині встановлення факту, Одеським апеляційним адміністративним судом постановою від 24 квітня 2018 року відмолено в задоволенні апеляційної скарги та ухвалу суду від 15 січня 2018 року залишено в силі.

За результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, Верховним Судом постановою від 20 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині відмови у відкритті провадження щодо встановлення факту та справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 25 березня 2020 року по цій справі зупинено провадження за апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року до закінчення розгляду цієї справи в частині встановлення факту судом першої інстанції.

Ухвалою від 2 квітня 2020 року по цій справі судом прийнято до провадження позов ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» та по цій справі відкрите спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 30 квітня 2020 року провадження по цій справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів, а протокольною ухвалою від 13.07.2020 року провадження по цій справі поновлено.

Крім того, протокольною ухвалою від 30.07.2020 року судом вирішено подальший розгляд цієї справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 2 листопада 2020 року провадження по цій справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів, а протокольною ухвалою від 16.03.2021 року провадження по цій справі поновлено.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов в частині встановлення факту обґрунтований позивачем тим, що відповідно до п. 2.4 наказу МОЗ України від 05.09.2011 року №561 причина інвалідності встановлюється на вибір хворого і якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, МСЕК у висновку про огляд інваліда вказує дві причини інвалідності. Таким чином, якщо особа має право на різні статуси інвалідності то отримує право на вибір одного з цих статусів, а оскільки у позивача був і є лише один статус з 1971 року - інвалід з дитинства 2 групи і інших статусів інвалідності до теперішнього часу вона не отримувала, тому вона просить встановити факт інвалідності з дитинства 2 групи, який встановлений МСЕК на підставі медичних документів під час призначення пенсії з 1996 року. Крім того, представник позивача в письмових поясненнях зазначила про неналежне виконання рішення суду по справі №523/14909/15-а, про виправлення статусу позивача в неналежний спосіб, що позбавляє позивача права на отримання ліків та може в подальшому призвести до втрати такого статусу. Фактично позивач просить суд встановити факт для того, щоб в подальшому не виникало будь-яких заперечень з приводу статусу позивача - як інваліда з дитинства 2 групи та для отримання на підставі такого рішення суду належним чином оформлених документів, які підтверджують статус позивача - інваліда з дитинства 2 групи.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, з позовними вимогами не погодився та просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки за рішенням Верховного Суду по цій справі встановлення факту є вимогою, яка взаємопов`язана з іншими вимогами, по яким судом вже прийняте рішення, відповідач фактично не оспорює та не заперечує статус позивача як особи з інвалідністю з дитинства 2 групи, суть судових спорів зводиться не до заперечення статусу позивача, а до помилки визначення її статусу в медично-експертній справі, яка виправлена відповідачем. Відповідач зазначає, що позивача не влаштовує спосіб внесення виправлень до медичних документів, але ці обставини ніяким чином не міняють статусу, який має ОСОБА_1 та фактично позивачем оскаржені дії, вчинені на виконання рішення суду. Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 мала статус особи з інвалідністю з дитинства 2 групи з моменту його первісного встановлення з 1996 року, який існує до цього часу та відповідні виправлення внесені в медичну документацію.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Верховний Суд в постанові від 20 лютого 2020 року, якою скасована ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, а справа направлена для продовження розгляду, зазначив, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність відповідача, причиною якої є не визнання її статусу інваліда з дитинства 2 групи, тобто існує спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень під час виконання ним управлінських функцій щодо відновлення статусу позивача як інваліда з дитинства 2 групи, при цьому фактично позивач просить зобов`язати відповідача підтвердити її статус надавши їй довідку Форми №157-1/о, оформлену належним чином із зазначенням статусу позивача - інваліда з дитинства 2 групи. Таким чином, Верховний Суд зазначає, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою та в даному випадку вимога про встановлення факту взаємопов`язана з іншими позовними вимогами та повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а в разі некоректного формулювання позовних вимог, суд може вийти за їх межі для ефективного захисту прав позивача.

Приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі №523/14909/15-а, яке набрало законної сили та на його виконання виданий виконавчий лист, визнано протиправними дії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо неправомірної зміни статусу інвалідності ОСОБА_1 з «інваліда з дитинства ІІ групи» на «інваліда ІІ групи загального захворювання», визнано протиправною бездіяльність Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо не проведення службового розслідування за скаргою від 18.05.2015 року, зобов`язано Комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» внести виправлення в актах огляду МСЕК від 11.02.1998 року, від 17.02.2000 року, від 27.02.2002 року, які містяться в медичній справі інваліда ОСОБА_1 та у медичних документах, виданих на підставі актів огляду МСЕК від 11.02.1998 року, від 17.02.2000 року, від 27.02.2002 року.

В цьому рішенні судом зазначено про необхідність внести виправлення в медичну документацію у відповідності до п. 43 «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577, зокрема, в акти огляду МСЕК від 11.02.1998 року, від 17.02.2000 року, від 27.02.2002 року, що містяться в медичній справі позивача та у медичних документах, виданих на підставі зазначених актів.

Згідно з п. 43 «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577, усі виправлення, доповнення, зміни, внесені у форму № 157/о, повинні бути обґрунтовані, підписані головою, членами МСЕК і завірені печаткою МСЕК.

Відповідач виконав це рішення шляхом видачі витягів з довідками за 2000 рік серія 12ААА за №296384 та за 2002 рік серія 12ААА за №296385 на нових бланках з виправленими даними.

Разом з цим, рішення суду мало бути виконано відповідачем у відповідності до вимог законодавства, проте дії, передбачені п. 43 «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577, не були вчинені з моменту набрання рішенням суду у справі №523/14909/15-а законної сили в січні 2017 року та до моменту звернення позивача до суду з цим позовом в грудні 2017 року, тобто, рішення суду у справі №523/14909/15-а майже рік не виконувалося відповідачем, а тому суд рішенням від 10 травня 2018 року в цій справі позовну заяву ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» задовольнив частково, визнав неправомірною бездіяльність КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо не належного виконання рішення суду у справі №523/14909/15-а, визнав незаконними Виписка з Довідкою за 2000 рік серія 12ААА за №296384, Виписка з Довідкою за 2002 рік серія 12ААА за №296385 та стягнув на користь позивача моральну шкоду.

При цьому, суд наголосив в рішенні від 10 травня 2018 року про те, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині бездіяльності відповідача з відновлення статусу позивача - інваліда з дитинства 2 групи, оскільки ця вимога фактично є наслідком внесення виправлень в медичну документацію, в разі належного виконання рішення суду у справі №523/14909/15-а, тобто, в цій частині фактично бездіяльністю є невиконання зазначеного рішення суду.

Таким чином, судом у цій справі рішенням від 10 травня 2018 року, яке наразі переглядається апеляційним судом та апеляційне провадження по якому зупинено, відмовлено позивачу у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача з відновлення статусу позивача - інваліда з дитинства 2 групи, тобто, саме в цій частині, яка за висновками Верховного Суду, пов`язана з встановленням факту та мала бути вирішена шляхом виходу за межі позовних вимог в сукупності з іншими позовними вимогами.

Також, судом відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» надати ОСОБА_1 . Довідку Форми № 157-1/о оформлену належним чином, з зазначенням законного статусу ОСОБА_1 - інвалід з дитинства 2 групи, оскільки ця вимога стосується подальших дій відповідача після внесення відповідних виправлень в медичну документацію.

Також, суд звертає увагу, що рішення суду у справі №523/14909/15-а було скасовано Верховним Судом та під час нового розгляду цієї справи судом 15 листопада 2018 року прийнято рішення, яке залищено без змін судом апеляційної інстанції 14 червня 2019 року, яким позов ОСОБА_1 задоволений частково, визнані протирпанвими дії КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи щодо неправомірної зміни статусу інвалідності позивача з інваліда з дитинства ІІ групи на інваліда ІІ групи загального захворювання та зобов`язано відповідача внести виправлення в акт огляду МСЕК від 18.02.2004 року ОСОБА_1 та у медичні документи, видані на підставі акту МСЕК від 18.02.2004 року ОСОБА_1 , змінивши статус інвалідності ОСОБА_1 з інваліда ІІ групи загального захворювання на інваліда з дитинства ІІ групи у відповідності до п. 43 Інструкці щодо заповнення форми первинної облікової документації №157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577.

При цьому, судом відмолено в задоволенні позову в частині внесення зміни в медико-експертну справу позивача, (в Акти огляду 1998, 2000, 2002 років, до довідок, які були в ній), оскільки відповідачем самостійно усунуто допущені порушення та виправлені записи «загальне захворювання» на «інвалід з дитинства».

Фактично на даний час всі спірні правовідносини, пов`язані з статусом позивача зводяться до виконання рішення суду в іншій справі та тих обставин, в який спосіб мають бути відновлені права позивача.

При цьому, як в цій справі так і в справі №523/14909/15-а судом встановлені обставини, що ОСОБА_1 є інваліда з дитинства ІІ групи.

Встановлено, що позивач з 1987 року перебуває на Д обліку в Комунальній установі Центр первинної медико-санітарної допомоги №18, 23 січня 1996 року позивач, у зв`язку з необхідністю оформлення інвалідності, була оглянута Ленінською районною МСЕК та за результатами огляду позивача визнано інвалідом ІІ групи з дитинства строком до 01.02.1997 року, з приводу цукрового діабету І типу тяжкої форми інсулінозалежний. При черговому огляді 29.01.1997 року позивачу також встановлена ІІ група інвалідності з дитинства на строк до 01.02.1998 року.

При черговому переогляді в обласній МСЕК №2 позивачу згідно Акту №31 огляду МСЕК від 11.02.1998 року встановлена ІІ група інвалідності загальне захворювання на строк до 01.03.2000 року.

У період з 17.02.2000 року по 28.02.2000 року позивачем пройдено черговий переогляд в обласній МСЕК №2 та їй встановлена ІІ група інвалідності - загальне захворювання. В подальшому, 27.02.2002 року згідно Акту огляду №73 обласної № МСЕК позивачу знову встановлено ІІ групу інвалідності загальне захворювання.

За наслідками повторного огляду позивача, їй встановлено ІІ групу інвалідності безстроково 18.02.2004 року.

При цьому, судами встановлено, що інвалідність позивачу була встановлена головою Обласної МСЕК №2 помилково, а саме змінено статус з інваліда дитинства на інваліда загального захворювання, тобто, встановлені факти щодо протиправності зміни статусу позивача з інваліда з дитинства на інваліда загального захворювання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судами встановлені обставини того, що ОСОБА_1 в період з 23.01.1996 року та по теперішній час має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» та такі обставини не підлягають доказуванню.

Зазначені обставини підтверджує також відповідач, який під час розгляду справи та надання пояснень, в тому числі, письмових зазначив, що ОСОБА_1 мала статус особи з інвалідністю з дитинства 2 групи з моменту його первісного встановлення з 1996 року, який існує до цього часу.

Суд звертає увагу, що твердження позивача щодо невірного оформлення медико-експертної документації, неналежного виконання рішення суду у справі №523/14909/15-а не може бути підставою для встановлення факту в цій справі та ці питання мають вирішуватися в межах виконання рішення суду у справі №523/14909/15-а.

Формулювання позивачем позовних вимог щодо встановлення факту зводиться до відновлення статусу позивача як інваліда з дитинства 2 групи та підтвердження її статусу та суд дійсно може вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача, однак судом в цій справі вже прийнято рішення від 10 травня 2018 року, яке наразі переглядається апеляційним судом та позивачу у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача з відновлення статусу позивача - інваліда з дитинства 2 групи, відмовлено, що позбавляє можливості суд повторно розглянути таку вимогу, а встановлення саме юридичного факту статусу позивача як інваліда з дитинства 2 групи не може бути здійснено в межах адміністративного судочинства.

При цьому, суд наголожує на тому, що як встановлено рішенням у справі №523/14909/15-а, встановлено під час розгляду цієї справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 в період з 23.01.1996 року та по теперішній час має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» та будь-якого спору з приводу статусу позивача не має, а неможливість виходу за межі позовних вимог щодо вимоги позивача про встановлення факту обумовлена наявністю рішення суду в цьому ж складі щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача з відновлення статусу позивача - інваліда з дитинства 2 групи та зобов`язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» надати ОСОБА_1 . Довідку Форми № 157-1/о оформлену належним чином, з зазначенням законного статусу ОСОБА_1 - інвалід з дитинства 2 групи, яке наразі передгядається апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (вул. Чорноморського козацтва, 40, м. Одеса, 65003, ) про встановлення факту, що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений та підписаний 17.03.2021 року.

Суддя Л.І. Свида

.