Справа № 620/1703/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1703/20 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Вінокурової І.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Авто Транс» до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Віп Авто Транс» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Держмитслужби України прийняте у вигляді картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102030/2020/00023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA102000/2020/000025/2 від 08.01.2020.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення скоригував митну вартість транспортного засобу відповідно до комерційної пропозиції щодо вживаних транспортних засобів ідентичних та подібних оцінюваному з використанням відкритих зовнішній джерел на рівні 9750 євро. Вказане коригування позивач вважає протиправним, оскільки відповідачу для митного оформлення імпортного товару позивачем надані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі Північної митниці Держмитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відсутність у поданих до митного оформлення документах всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості та ненадання на вимогу митного органу усіх витребуваних документів стало наслідком прийняття митним рішення про коригування митної вартості товару.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби до суду апеляційної інстанції не подавалось, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що особою, уповноваженою на декларування, подана митна декларація на товар: «Сідельний тягач колісний - 1шт; марка - MERCEDES BENZ; модель - ACTROS 1945; номер шасі/кузова - № НОМЕР_1 ; тип двигуна - дизельний; номер двигуна - немає даних; колісна формула - 4x2; робочий об`єм циліндрів - 12809 см3; потужність - 330 kw; календарний рік виготовлення - 2014; модельний рік виготовлення - 2014; екологічний стандарт двигуна - Євро 6; призначений для перевезення напівпричепів, по дорогах загального користування; бувший у використанні; торговельна марка MERCEDES BENZ; виробник DAIMLER AG; країна виробництва DE», яка прийнята до оформлення з присвоєнням ІМ 40 ДЕ № UA102030/2020/631041.

При цьому, особою уповноваженою на декларування задекларовано ціну товару - 14840 EUR.

08.01.2020 відповідачем прийнято Рішення № UA102000/2020/000016/2 від 08.01.2020 за митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA10203 0/2020/631041 та скориговано митну вартість вищеописаного товару шляхом її збільшення у сумі 20850 EUR.

Коригування митної вартості товарів здійснено митним органом у зв`язку з ненаданням документів для підтвердження митної вартості на запит посадової особи Північної митниці ДМС України.

Відповідачем на підставі Рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2020/000016/2 оформлено відповідну картку за № UA102030/2020/00013 та відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин порушення вимог частини шостої статті 54 Митного кодексу України, а саме уповноваженою особо (представником) заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митну вартість транспортного засобу «Сідельний тягач колісний марки - MERCEDES BENZ; модель - ACTROS 1945; номер шасі/кузова № НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення - 2014; модельний рік виготовлення - 2014» скориговано із застосуванням резервного методу на рівні 20850 EUR.

На виконання вимог, зазначених у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102030/2020/00013, особою, уповноваженою на декларування товарів подано скориговану митну декларацію ІМ 40 ДЕ № UA102030/2020/631069.

Особою, що здійснює декларування була подана митна декларація на товар - «Напівпричіп бортовий тентований, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, бувший у використанні - 1шт; марка - SCHMITZ; модель - SCB*S3T; номер шасі/кузова - № НОМЕР_2 ; календарний рік виготовлення - 2014; маса в разі максимального навантаження - 39000 кг; - торговельна марка SCHMITZ; виробник Schmitz Cargobull AG; - країна, виробництва DE», яка прийнята до оформлення з присвоєнням ІМ 40 ДЕ № UA102030/2020/631054.

При цьому, особою уповноваженою на декларування задекларовано ціну товару - 7700 EUR.

08.01.2020 Північною митницею ДМС України прийнято рішення № UA102000/2020/000025/2 від 08.01.2020 за митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA102030/2020/631054 та скориговано митну вартість вищеописаного товару шляхом її збільшення у сумі 9750 EUR.

Коригування митної вартості товарів було здійснено митним органом у зв`язку з ненаданням документів для підтвердження митної вартості на запит посадової особи Північної митниці ДМС України.

Північною митницею ДМС України на підставі Рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2020/060025/2 оформлено відповідну картку за № UA102030/2020/00023 та відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин порушення вимог частини шостої статті 54 Митного кодексу України, а саме уповноваженою особо (представником) заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Вважаючи Рішення Північної митниці Держмитслужби України прийняте у вигляді картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем в порушення статті 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

В силу ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Так, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З апеляційної скарги вбачається, що надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, тому відповідно до ч.2 ст.58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Так, для підтвердження заявленої митної вартості товару до вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактура (інвойс) від 12.12.2019 № 2019/3686; сертифікат з перевезення (походження) товару форми feUR.l - Nr X 455788 від 18.12.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 18.12.2019 № А 46730693; платіжні доручення (банківські платіжні документи, що стосуються товару) № 52 від 25 жовтня 2019 року, № 53 від 05 листопада 2019 та № 54 від 12 листопада 2019 року; довідка про транспортні витрати на доставку транспортного засобу № 260 від 28.12.2019; контракт № 11-10/2019 від 11.10.2019; договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2016 № 01/02/01/2016; митна декларація країни відправлення від 18.12.2019 № 19AT230000EV0C01C1.

В свою чергу, апелянт зауважує, що поставка товару відбулась з порушенням її строку, визначеного контрактом від 11.10.2019 №11-10/2019.

Однак, колегія суддів не може погодитись із зазначеним, оскільки фактична поставка товару відбулась 18.12.2019, що підтверджується експортною митною декларацією № 19AT230000EV0C01C1, а сплата за даний товар відбулась 25.10.2019, 05.11.2019, 12.11.2019, що підтверджується платіжним документом № 52, 53, 54. Таким чином, оплата відбулась на умовах 100% передоплати вартості напівпричепа, що повністю відповідає умовам контракту від 11.10.2019 № 11-10/2019 та не суперечить рахунку від 12.12.2019 №2019/3686.

Безпідставними є також посилання апелянта на те, що в графі призначення платежу платіжних доручень від 25.10.2019 № 52, від 05.11.2019 № 53, від 12.11.2019 № 54 зазначено лише контракт, а реквізити рахунку- фактури відсутні, тобто ідентифікувати дані платіжні доручення з даною поставкою не має можливості, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність в платіжному документі вказівки на інвойс самостійно не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації платежу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Апелянт також вказує, що Рахунок №2019/3686 на напівпричіп виписано продавцем 12.12.2019, а здійснення платежів було проведено значно раніше (жовтень - листопад 2019 року), проте, на переконання колегії суддів, зазначена розбіжність не стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про її коригування.

Щодо посилань апелянта на ненадання позивачем до митного оформлення документів, що підтверджують якість напівпричепа, то на спростування зазначеного в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 18.12.2019 № НОМЕР_3 .

Апелянт також підкреслює, що надана митна декларація країни відправлення №19АТ230000ЕV0СО1С1 від 18.12.2019 не містить цінової інформації, а тому не може підтвердити заявлену вартість даного напівпричепа, проте, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що форма митної декларація країни відправлення затверджується країною експорту товару, відтак, зауваження митного органу щодо відсутності графи про цінову інформацію в митній декларації є безпідставними.

В апеляційній скарзі також зазначено, що відповідно до ч.5 ст. 54 МК України орган доходів та зборів має право запитувати документи, які вказані як у ч.2, так і ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, а декларант зобов`язаний надати такі документи відповідно до п.3 ч.2 ст. 52 МК України.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги ч.ч.3, 4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, у відповідності до ст. 58 МК України позивач визначив митну вартість експортованого товару, виходячи з вартості ввезеного товару, яка фактично була сплачена постачальнику.

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товароку

У відповідності до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем розраховано митну вартість автомобіля за ціною, яка не доведена суду поданими доказами, та без обґрунтування про неможливість застосування митним органом попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару, відтак, відповідачем в порушення статті 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Держмитслужби (м. Чернігів, проспект Перемоги, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Авто Транс» (м. Чернігів, вул. Квітнева, 1-В, ) 1 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко