Справа № 295/8318/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 295/8318/17

15 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною (неправомірною) бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року заяву позивача, подану в порядку ст. 383 КАС України, повернуто заявнику, як таку, що подана з пропуском встановленого для її подання строку.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Водночас, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, розглянувши яке, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповажність відзначених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року.

Ухвалою від 05 січня 2021 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху та запропонував скаржнику в строк протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали звернутись до суду з заявою про поновлення строку і вказати інші причини для поновлення строку.

На виконання вимог суду, 09.02.2021 року на адресу суду надійшла заява апелянта про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2020 року, яка за результатами її розгляду була залишена без задоволення. При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2021 року, задля недопущення порушення прав заявника на доступ до правосуддя, було продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, визначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 05.01.2021 року, та запропоновано ОСОБА_1 у строк не пізніше десяти днів з дня отримання даної ухвали звернутись до суду апеляційної інстанції з належними доказами в підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2020 року.

01.03.2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі апеляційної скарги та усунення недоліків, визначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 05.01.2021 року, розглянувши яку, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

При цьому, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними.

Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

В ракурсі викладеного, слід зауважити, що суд апеляційної інстанції неодноразово звертав увагу апелянта на необхідність надання належної доказової бази в підтвердження поважності причин пропуску строку, встановленого для подання апеляційної скарги.

На переконання суду, апелянтом в повному обсязі проігноровано зміст ухвал суду апеляційної інстанції, оскільки, обгрунтовуючи поважність наведених причин пропуску строку подання апеляційної скарги, апелянт, окрім причин, які були визнанні судом неповажними, жодних інших підстав не відзначив, доказів в підтвердження власної позиції суду не надав.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює наведені скаржником доводи та не бере до уваги обставини, викладені в поданій 01.03.2021 року заяві, оскільки останні стосуються виключно оскаржуваної в межах даної справи ухвали суду першої інстанції і жодним чином не сприяють суду апеляційної інстанції у встановленні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження останньої.

В даному випадку, скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження і суд вже надав їм належну оцінку в попередніх ухвалах

При цьому, слід зазначити, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер. Підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку з своєї ініціативи суд не вбачає.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає наявності поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2020 року, а тому у задоволенні заяви позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення необхідно відмовити.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною (неправомірною) бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.