Справа № 620/2443/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2443/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі Яблонській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про анулювання постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- анулювати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2020 ВП № 62214660 головного державного виконавця Бабенка В.М. відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відповідач);

- зобов`язати головного державного виконавця Бабенка В.М. провести перевірку висновку службової перевірки щодо прийняття на службу ОСОБА_1 і чи відповідає даний висновок постановам Верховного Суду від 25.03.2019 та Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020, встановити чи був ознайомлений позивач з висновком службової перевірки, так як станом на 03.03.2020 був дільничним інспектором Варвинського РВ УМВС в Чернігівській області, здійснити заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та підпунктом 1 пункту 2 статті 18 Закону України ''Про виконавче провадження''.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне з`ясування обставин справ, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість вимог та тверджень, викладених в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень перебував виконавчий лист № 620/2062/19, виданий 18.05.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

Вказаний виконавчий лист видано на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020, яке набрало законної сили 06.02.2020, про що зазначено у виконавчому документі.

У зв`язку з відсутністю підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 01.06.2020 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.

Листом від 15.06.2020 боржником повідомлено державного виконавця про повне та фактичне виконання рішення суду, а саме 03.03.2020 Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області розглянуто питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", про що складено висновок службової перевірки від 03.03.2020.

19.06.2020 державним виконавцем складено акт щодо повного виконання боржником рішення суду, а саме 03.03.20 боржником розглянуто питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

19.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62214660 за виконавчим листом № 620/2062/20 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавча провадження", а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом.

Вважаючи вказану постанову від 19.06.2020 по ВП № 62214660 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, зазначив, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження, як рішення суб`єкта владних повноважень, відповідає вимогам та принципам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та відповідачем вчинені усі, передбачені чинним законодавством заходи щодо примусового виконання рішення суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 6 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону № 1404-VIII визначено порядок дій виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Так, за рішеннями, відповідно до яких боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 39 Закону № 1404-VIII передбачені підставі закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62214660 за виконавчим листом № 620/2062/20 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавча провадження", а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом.

Підставою для висновку державного виконавця про фактичне виконання Головним управління Національної поліції в Чернігівській області в повному обсязі виконавчого листа у справі № 620/2062/19 щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", слугував лист боржника від 15.06.2020 № 284-124/17/03/2020, в якому зазначено про виконання рішення суду, що підтверджується копією висновку службової перевірки щодо розгляду питання про прийняття на службу до Національної поліції України ОСОБА_1 від 03.03.2020.

Стаття 40 Закону № 1404-VIII визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінченні виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), поверненні виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист у справі № 620/2062/19 щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", а не зобов`язання прийняти ОСОБА_1 до поліції.

Так, з висновку службової перевірки від 03.03.2020 вбачається, що питання про прийняття на службу до поліції ОСОБА_1 розглянуто, за результатами розгляду позивачу не відмовлено у прийнятті до поліції, а повідомлено про не доцільність прийняття на службу до поліції без проходження у відповідності до норм чинного законодавства конкурсу на вакантні посади, запропоновано позивачу, за його бажанням, прийняти участь у конкурсному відборі на посади, що заміщуються поліцейським, у будь-якому органі (закладі, установі).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчих дій щодо закінчення виконавчого провадження № 62214660 за виконавчим листом у справі № 620/2062/20, у зав`язку з його фактичним виконання, державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у порядок та спосіб, визначені діючим законодавством України, тому у позові про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії належить відмовити.

Державний виконавець під час виконання рішення суду не наділений правом ставити під сумнів достовірність інформації вказаної Головним управлінням НП в Чернігівській області у висновку від 03.03.2020 при розгляді питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції.

Також відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не наділений повноваженнями щодо проведення перевірки висновку службової перевірки ГУ НП в Чернігівській області. Вказані повноваження є дискрецією органів Національної поліції вищого рівня та органів прокуратури.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 16.03.2021.