Справа № 490/4484/20
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №490/4484/20
Провадження №2-а/489/25/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАМ № 2813764 від 12 липня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАМ № 2813764 від 12 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Посилаючись на те, що 12 липня 2020 року о 12:37 год. в м. Миколаєві по вул. Миколи Славова, 32, він керував транспортним засобом МАЗ 9758, номерний знак НОМЕР_1 , перевозив вантаж. Його було зупинено працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу інспектор Сушков О.М. підійшов та оглянув транспортний засіб, перевірив посвідчення водія та повідомив, що транспортний засіб ним було зупинено внаслідок правопорушення, начебто вантаж, який перевозиться є великогабаритним, а саме ширина вантажу була більше, ніж 2,6 м. На що він пояснив, що ПДР України він не порушував, заперечував великогабаритність вантажу, проте, інспектор проігнорував будь-які його заперечення стосовно обставин та прийняв оскаржувану постанову. Вказує, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Інспектор Сушков О.М. при складанні оскаржуваної постанови, не вказав, яким технічним засобом здійснювався замір габаритів автомобіля. Окрім того, у постанові не міститься назва приладу, за допомогою якого здійснювався замір габаритів транспортного засобу. Відповідачем не надано доказів правомірності використання технічного засобу вимірювання вантажу, не вказано методику вимірювання, а також відсутні будь-які сертифікаційні документи, які б підтверджували справжність габаритно-вантажного комплексу.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що під час патрулювання 12.07.2020, інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Миколаївській області Сушковим О.М. було виявлено порушення ПДР України. А саме, водій великовантажного транспортного засобу МАЗ 9758 з державним номером НОМЕР_1 з причепом, на якому перевозив вантаж, ширина якого перевищувала дозволені 2.60 м., не маючи при собі дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Після чого інспектором було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу. Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст.. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 а) ПДР України. А також перелік документів, що водій зобов`язаний мати при перевезенні великогабаритного вантажу, відповідно до Постанови КМУ «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» № 30 від 18.01.2001. Під час перевірки документів, інспектор мав обґрунтовану підставу вважати, що вантаж, який перевозив водій не відповідає вимогам чинного законодавства. Було здійснено виміри, та виявлено, що ширина вантажу не відповідала нормам, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.. 132-1 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ст. 269 у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, наявність відзиву, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

12 липня 2020 року о 12:37:10 в м. Миколаєві по вул. Миколи Славова, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ 9758 з державним номером НОМЕР_1 , перевозив вантаж, ширина якого була більше ніж 2.6 м., чим порушив п. 22.5 ПДР України - порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132 - 1 КУпАП.

Внаслідок цього 12 липня 2020 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів визначаються Наказом МВС України № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження Правил дорожнього перевезення вантажів».

Відповідно до п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п. 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року (далі - Правила), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 25 Правил, забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Стаття 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеною компетентною посадовою особою в межах своїх повноважень, а також письмовим рапортом інспектора патрульної поліції, який є очевидцем події.

Рапорт являється письмовим поясненням посадової особи (інспектора) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер. Аналізуючи рапорт поліцейського, можна зробити висновок про те що письмові пояснення повністю збігаються з відеозаписом з нагрудного відеореєстратору, винесеною постановою, а отже, є стабільними та об`єктивними, тому рапорт необхідно вважати видом письмово доказу. Варто наголосити, що дана позиція відповідача збігається з висновками колегій суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у справах № 488/1360/16-а, № 487/5095/16-а, № 489/487/16-а, № 490/6885/16-а, №487/5863/16-а.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації щодо застосування відповідачем засобів вимірювання, за допомогою якого встановлено на яку відстань перевезений вантаж виступав за габарити транспортного засобу, а також не зазначено на яку конкретну відстань товар виступав за габарити транспортного засобу, що ставить під сумнів здійснення відповідачем вимірювання під час складання постанови.

Суд вважає, що наявність лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 (адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

Щодо тверджень позивача про те, що відповідачем не надано доказів правомірності використання технічного засобу вимірювання вантажу, не вказано методику вимірювання, а також відсутні будь-які сертифікаційні документи, які б підтверджували справжність габаритно-вантажного комплексу, суд вважає, що вони є безпідставним, оскільки чинним законодавством не передбачено сертифікація вимірювальної рулетки.

У оскаржуваній постанові у розділі 7 «До постанови додаються», поліцейським ніяких даних не зазначено, що підтверджує факт відсутності доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Стаття 62 Конституції України встановлює презумпцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАМ № 2813764 від 12 липня 2020 року - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2813764 від 12 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «15» березня 2021 року.