Справа № 380/4413/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4413/20 пров. № А/857/569/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Карп`як О.О., час ухвалення судового рішення 14 год 11 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ, відповідач) у справі №196547 від 01.10.2017, рішення №47 від 23.02.2019 та рішення №47 від 23.04.2020 про перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,42417, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії по віку з 01.10.2017 з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,56925, з 01.03.2019 з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,56925 та з 01.05.2020 з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,56925, доплатити різницю недодержаної пенсії з 01.10.2017 з врахуванням виплаченої пенсії та встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, щосудом першої інстанції не було в повній мірі досліджено обставини, що надають їй право для задоволення позову. Скаржник вказує на те, що внаслідок здійсненого відповідачем на виконання п.4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунку пенсії, зменшився основний розмір її пенсії, що призвело до звуження змісту та обсягу вже набутих прав на соціальний захист. За змістом вказаної норми це не індексація, а разовий перерахунок щодо осучаснення заробітної плати, а ч.2 ст.42 цього Закону не є нормою разового застосування, а нормою багаторазового застосування. Ці дві норми не тільки застосовують різні поняття, але й інші механізми перерахунку, а тому не можна ототожнювати перерахунки за своєю природою з 01.10.2017 та наступні в 2019 та 2020.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інтенції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача Паращака І.В., який просив відхилити апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ як працююча пенсіонер та з січня 2011 року отримує пенсію за віком, що була призначена достроково як матері особи з інвалідністю з дитинства.

Пенсія позивача розрахована із загального стажу роботи 42 роки 05 місяців 23 дні. Коефіцієнт стажу до 01.10.2017 обчислювався з урахування кратності 1,35%, середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії 5 889,16 грн (індивідуальний коефіцієнт 2,97038). Для обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в України 1982,63 грн. Розмір пенсії за віком працюючої особи становить 3 688,68 грн, з яких3 352,40 грн - пенсія за віком, 236,28 грн - доплата за 22 роки понаднормативного стажу, 100 грн - доплата з 01.05.2012 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

Пунктом 43 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що призначені відповідно до цього Закону пенсії до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 розмір пенсії позивачу перераховано (осучаснено) з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки (2014-2016) (осучаснений середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 4951,27 грн, з яких: 4 714,99 грн - пенсія за віком, 236,28 грн - доплата за 22 роки понаднормативного стажу (коефіцієнт стажу 0,42167 з розрахунку 1).

З 01.05.2020 пенсія за віком обчислена з врахуванням страхового стажу 42 роки 05 місяців 23 дні (коефіцієнт стажу 0,42417); середньомісячна зарплата для обчислення пенсії 14 521,68 грн визначена з 01.01.1994 по 31.01.199 та з 01.07.2000 по 30.11.2010 (індивідуальний коефіцієнт 2,97038). Для обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 4 888,83 грн. Розмір пенсії за віком працюючої особи становить 6 395,94 грн, з яких: 6 159,66 грн - пенсія за віком, 236,28 грн - доплата за 22 роки понаднормативного стажу.

Крім того, при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсії. Зокрема, з 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Не погодившись із таким перерахунком пенсії, позивач звернулася до суду. Вважає, що має місце порушення її конституційних прав у сфері пенсійного забезпечення, що виявилося у зменшенні при перерахунку пенсії з 01.10.2017 оцінки страхового стажу з 1,35% до 1% за кожний рік страхового стажу. Такі зміни суперечать ст.22 Конституції України, оскільки відбулося звуження змісту та обсягу її прав, а також ст.58 Конституції України, оскільки застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а тому перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, відповідає вимогам ч.1 ст.25, п.43 Прикінцевих положень цього Закону. Крім того, п.44 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, однак пенсія позивачу призначена до 01.10.2017, а тому дане положення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із перерахунком пенсії позивача на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIIIвід 03.10.2017. Під час перерахунку було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Позивача вважає, що має застосовуватися величина, яка була визначена раніше, під час призначення пенсії, а саме : 1,35%.

Пунктом 43Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до п.44 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Пенсію ОСОБА_1 було призначено відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01.10.2017, з урахуванням пункту 43 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На думку позивача, неконституційною є не нова формула перерахунку пенсій, встановлена Законом №2148-VIII, а лише її складова у вигляді нового коефіцієнта страхового стажу (1% замість попереднього 1,35%).

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»№2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України, яку позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився. З наявних в матеріалах справи протоколів розрахунку пенсії вбачається, що відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»№2148, позивачу було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії для запобігання зменшення пенсійної виплати у зв`язку із змінами, внесеними у законодавство. Після проведення перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнт страхового стажу становив 0,42167 з розрахунку середньомісячна зарплата для обчислення пенсії 11 181,70 грн (індивідуальний коефіцієнт - 2,97038). Для обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 3 764,40 грн. Розмір пенсії за віком працюючої особи становить 4 951,27 грн, з яких: 4 714,99 грн - пенсія за віком, 236,28 грн - доплата за 22 роки понаднормативного стажу.

Станом на 01.05.2020 пенсія за віком обчислена з урахуванням страхового стажу 42 роки 05 місяців 23 дні (коефіцієнт стажу - 0,42417), середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії 14 521,68 грн визначена з 01.01.1994 по 31.01.199 та з 01.07.2000 по 30.11.2010 (індивідуальний коефіцієнт - 2,97038). Для обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 4 888,83 грн. Розмір пенсії за віком працюючої особи становить 6 395,94 грн, з яких: 6 159,66 грн - пенсія за віком, 236,28 грн - доплата за 22 роки понаднормативного стажу.

Отже, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача, що п.43 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»№1058-ІV не відповідає вимогам ст.22 Конституції України, а відтак, доводи про звуження її прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 43 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`та у зв`язку із цим порушення ст. 58 Конституції України, колегія суддів також вважає безпідставними та необгрунтованими.

Конституційний Суд України в рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 43 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виключає зворотну дію закону в часі.

Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №124).

Пунктом 2 цієї постанови було установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Пунктом 6 Порядку №124 передбачено, що під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону №1058, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону №1058 на дату проведення перерахунку.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що при перерахунку з 01.03.2019 для пенсій, призначених за нормами Закону №1058, величини оцінки одного року страхового стажу так само становить 1 %.

Доводи позивача з покликанням на неоднакове застосування закону з одного і того ж питання (обчислення розміру пенсії) до осіб, котрі знаходяться в однакових умовах, колегія суддів вважає помилковими, адже процедури призначення та перерахунку пенсій є різними за змістом та механізмом проведення, а тому не можна вважати осіб, яким здійснюється призначення пенсії та яким проводиться перерахунок раніше призначеної пенсії такими, що перебувають в однакових умовах.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 та з 01.03.2019 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 по справі №822/3781/17, від 12.11.2020 по справі № 260/401/19, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Таким чином, доводи позивача про звуження її прав та погіршення становища, внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі №380/4413/20- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. І. Шинкар
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 16.03.2021.