Справа № 640/5426/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5426/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 12.11.2019 №КВ1671/1775/АВ/ТД/ФС-652 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не було допущено порушення вимог законодавства про працю, оскільки, за адресою,за якою було проведено перевірку, вона, як фізична особа - підприємець діяльність не проводить. Вказане приміщення орендоване нею як фізичною особою. Крім того, позивач вказує, що перевірку проведено у приміщенні заводу за адресою: АДРЕСА_1 , а не у орендованому нею приміщенні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 рокуу задоволені адміністративного позовувідмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог частин 1, 3 статті 24 КЗпП України винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, апелянт наголошує, що в поточній редакції статті 265 КЗпП України до фізичних осіб-підприємців 1-3 групи оподаткування за фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору (контракту) застосовується попередження, а не штраф.

Крім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про витребування доказів та виклик свідків.

Колегія суддів, проаналізувавши подане клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову, а вказані свідки надавали свої пояснення під час проведення інспектування та такі пояснення відображені у відповідному акті, про що і вказав суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні такого клопотання на стадії розгляду справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Київській області «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » від 02.10.2019 № 4844, направлення про проведення інспекційного відвідування від 02.10.2019 № 1671, на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_2 від 24.09.2019 № Ш- 4759, було проведено інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 .

22 жовтня 2020 Головним управлінням Держпраці у Київській області складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №КВ1671/1775/АВ (далі - акт).

В ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що у порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч.ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України працівники допускаються до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та у порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 працівників допустили до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі акту інспектування Головним управлінням Держпраці у Київській області прийнято постанову від 12.11.2019 №КВ1671/1775/АВ/ТД/ФС-652, якою на позивача накладено штраф в сумі 250 380, 00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, а прийняту постанову протиправною, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Так, згідно ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V, органи Держпраці при проведення заходів державного нагляду (контролю), додержуються принципів державного нагляду (контролю); місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмеження у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактування норм на корить суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборона на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерії ризику; право суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальність посадових осіб органу державного нагляду (контролю); права суб`єктів господарювання; право на консультативні підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю); та умови віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі не затвердження відповідних критеріїв розподілу.

Перелік підстав для здійснення позапланового заходу (позапланової перевірки) визначено ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V, серед яких є звернення фізичної особи.

Відповідно до п. 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі - Порядок № 823), за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Згідно пункту 18 Порядку № 823, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

В свою чергу, відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗзП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Нормами ст. 24 КзпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI для створення умов щодо здобуття студентами вищих, учнями професійно-технічних навчальних закладів у вільний від навчання час досвіду практичної роботи за обраною спеціальністю та сприяння їх працевлаштуванню після завершення навчання їм надано можливість проходити стажування за професією (спеціальністю), за якою здобувається освіта.

Студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, мають право проходити стажування за професією (спеціальністю), на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, на умовах, визначених договором про стажування у вільний від навчання час.

Метою стажування є удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткової компетенції та досвіду з виконання професійних завдань та обов`язків.

Студенти (учні) можуть пройти стажування на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Стажування здійснюється на умовах, визначених договором між стажистом і роботодавцем. Порядок укладення договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2013 №20 Про затвердження Порядку укладення договору про стажування студентів закладів вищої освіти та учнів закладів професійної (професійно-технічної) освіти на підприємствах, в установах та організаціях і Типової форми договору про стажування студентів закладів вищої освіти та учнів закладів професійної (професійно-технічної) освіти на підприємствах, в установах та організаціях .

Договір про стажування укладається у двох примірниках, один з яких зберігається на підприємстві, другий - у стажиста (п. 10).

У разі коли в період стажування особа, зазначена у частині першій цієї статті, виконує професійні роботи, підприємство, організація, установа за всі роботи, виконані відповідно до наданих завдань, здійснює виплату їй заробітної плати згідно з установленими системами оплати праці за нормами, розцінками, ставками (окладами) з урахуванням коефіцієнтів, доплат і надбавок.

Запис про проходження стажування вноситься до трудової книжки.

Так, за обставинами справи, у ході проведення контрольного заходу, 15.10.2019, було відібрано пояснення у ОСОБА_3 , яка зазначила, що проходить стажування на посаді заготівельника у позивача з 01.10.2019. До її посадових обов`язків входить заготовка деталей для сумок, клеєння та вирізання деталь, фарбування шкіри. Робочий час з 09:00 години по 18:00 години. Заробітну плату не отримувала, оскільки знаходиться на стажуванні. Офіційно ще непрацевлаштована. Інструктаж з питань охорони праці на робочому місці проводився.

Доказів укладання договору стажування з ОСОБА_3 ні під час інспекційного відвідування, а ні під час розгляду справи судом позивачем не надано.

Окрім того, інспектором праці було відібрано пояснення у ОСОБА_4 , який зазначив, що він безробітний, є асистентом у ФОП ОСОБА_1 та вказав, що непрацевлаштований.

Докази оформлення трудових відносин з ОСОБА_5 також відсутні.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, доводи позивача про те, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , є творчою майстернею, не спростовують доводів відповідача про використання позивачем найманої праці без оформлення трудових відносин.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо змін, внесених до ст. 265 КЗпП України, відповідно до яких за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин застосовується відповідальність у вигляді попередження, оскільки зміни до вищевказаної статті внесено 02.02.2020, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 № 378-ІХ, в той час, як фінансову санкцію до позивача застосовано 12.11.2019 року, тобто, задовго до внесення змін до даної статті.

Таким чином, під час проведення інспекційного відвідування відповідач встановив факт допуску двох працівників до роботи без укладення трудового договору. Позивач після ознайомлення з актом інспекційного відвідування підписав його без зауважень. Отже, ФОП ОСОБА_1 допустила порушення ч. 3 ст.24 КЗпП України (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №804/330/17 та від 30.09.2020 у справі №540/635/19.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваної постанови № КВ1671/1775/АВ/ТД/ФС-652від 12.11.2019 про накладення штрафу в розмірі 250 380, 00 грн. (30 розмірів мінімальної заробітної плати за кожну з 2-х осіб, які допущені до роботи без належного оформлення).

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк