Справа № 377/127/21
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/127/21

Провадження №2-а/377/7/21

16 березня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Маряхіної І.В., у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №2, Вишгородського районного управління поліції (РУП) Головного Управління Національної поліції (ГУНП) в Київській області - про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 16.02.2021 року в приміщенні суду працівник поліції склав на нього постанову за ст.44-3 КУпАП, оскільки він перебував у приміщенні суду без вдягнутих засобів індивідувального захисту, зокрема без захисної маски. Вважає дії працівників поліції незаконними, свої дії, що перебував у приміщенні суду без захисної маски, вважає правомірними, оскільки на території України відсутній режим надзвичайного стану, який є необхідною умовою для введення карантинно-обмежувальних заходів. Вимогу про перебування у приміщенні суду в захисній масці вважає такою, що не відповідає нормам Конституції України. Тому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

03.03.2021 року до суду надано заяву ОСОБА_1 , про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05.03.2021 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Із Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області витребовано оскаржувану постанову.

16.03.2021 року до суду надійшов супровідний лист з Відділу №2 з додатками, а саме оригіналом постанови, матеріалами до постанови та відеозаписом про вчинене правопорушення.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ГАА № 143388 від 16.02.2021 року по справі про адміністратвине правопорушення винесеної поліцейським СРПП Славутицького ВП, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 , позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 16.02.2021 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебував у приміщенні Славутицького міського суду за адресою м. Славутич, Невський кв-л б.3А без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або захисної маски, що закриває ніс чи рот у тому числі виготовлена самостійно. Своїми діями ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Не погодившись з постановою від 16.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесеної працівником поліції, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 29 Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться довідома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаютьсяна них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечноїі нфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

З 12 березня 2020 року по 31 квітня 2021 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", та від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Надано право розглядати справи про дотримання цих протиепідемічних заходів виконавчим комітетам сільських, селищних, міських рад, а також Національній поліції, органам державної санітарно-епідеміологічної служби.

Окрім цього, пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено заборони, порушення яких призводить до притягнення до відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, за приписами ч.2 статті 44-3 КУпАП на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських місцях, будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою адміністративну відповідальність і стягнення.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, та відеозйомки місця події ОСОБА_1 , перебував у приміщенні суду без засобу індивідуального захисту, запропонований засіб індивідуального захисту працівниками Служби судової охорони проігнорував. Виходячи з наведеного, вважаю, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, а саме порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм. Також суд враховує, що невиконання останнім вимог закону, ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні суду. Суд дійшов висновку, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 , свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати дотримання відвідувачами суду вимог правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм у приміщенні суду, забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю є безпосереднім обов`язком служби судової охорони. Оскільки за приписами ст.161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку у судах.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

До матеріалів справи разом з постановою і письмовими доказами відповідачем було долучено диск DVD з відеозаписом з місця події. Як вбачається із відеозапису долученого до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 , перебував у приміщенні суду без вдягнутих засобів індивідуального захисту, і відмовився запропоновану маску одягнути, тобто порушив ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що немає підстав притягувати його до адміністративної відповідальності, так як на території України не введено режиму надзвичайного стану, ставиться до його пояснень критично, вважає, що у такий спосіб позивач хоче уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи поліцейський дотримався, передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження позивача, що суд при розгляді його справи повинен прийняти до уваги рішення Бориспілського міськрайонного суду, суд виходить з наступного. За приписами ст. 242 КАС України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При цьому обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтвердженим тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При цьому при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд не може взяти до уваги побажання позивача, щоб при розгляді його справи суд прийняв до уваги рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята обґрунтовано та правомірно.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області - про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення складено 16.03.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Відділення поліції №2, Вишгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області (адреса місця знаходження: 07101, Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, вул.Героїв Дніпра.)

Суддя Т. О. Малишенко