Справа № 420/2950/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2950/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря Стефанцевої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксенія-Фарм» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксенія-Фарм» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксенія-Фарм» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 20.12.2019 року, якими до Товариства застосовано штрафні санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В обґрунтування позову зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства фактичну перевірку проведено посадовими особами відповідача за відсутності директора Товариства, який на час проведення перевірки перебував поза межами України та жодних доручень на представлення інтересів Товариства не видавав, а в акті перевірки не зазначено конкретних осіб, які безпосередньо здійснювали розрахункові операції в момент фактичної перевірки. Крім цього зазначив, що чинним законодавством не встановлено обов`язок суб`єкта господарювання зберігати оригінали всіх первинних документів на придбання матеріальних цінностей за місцем знаходження господарської одиниці. В свою чергу, отримавши 30.11.2019 року листа податкового органу від 26.11.2019 року, Товариство надало контролюючому органу всі необхідні первинні документи, зазначивши при цьому, що всі податкові накладні, які стосуються придбання товару, наявного в аптеці, знаходяться в електронному кабінеті Товариства, якій напряму зв`язаний з податковою службою, та могли бути перевірені контролюючим органом, проте останній проігнорував доводи платника податків та безпідставно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті рішення у справі суд виходив з того, що оскільки представник позивача під час розгляду справи визнала факти порушень, зафіксовані під час перевірки, а саме, не проведення розрахункової операції через зареєстрований та опломбований РРО та без видачі чеку; невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, ведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості; неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням РРО, фіскальних звітних чеків з РРО по дротовим, або бездротовим каналам зв`язку, оскаржувані податкові повідомлення-рішення в цій частині є законними та обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів обліку визначеного товару за місцем його реалізації та надання відповідних документів на запит контролюючого органу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ТОВ «Ксенія-Фарм», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково або змінити прийняте у справі судове рішення та постановити нове про часткове задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт навів ті ж самі доводи, які зазначались ним в позовній заяві та зазначив, що відповідні документи, які підтверджують облік товарів, були надані контролюючому органу в порядку адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень та до суду першої інстанції, втім останній на це уваги не звернув.

Головне управління ДПС в Одеській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, виданий наказ від 12.11.2019 року №1652 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ксенія-Фарм» та його господарських об`єктів, серед яких зазначено аптеку, розташовану за адресою: Одеса, вул. Терешкової, 54/140 (а.с.149 т.2).

Як свідчить зміст вказаного наказу, перевірку позивача контролюючий орган мав провести з 13.11.2019 року, тривалістю 10 діб, за період діяльності з 01.12.2016 року по дату закінчення фактичної перевірки, підставою для проведення перевірки зазначено пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України (неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками).

На підставі зазначеного наказу посадовим особам відповідача видані направлення на проведення перевірки №473 та №474 від 12.11.2019 року (а.с.150-151 т.2).

Під час відвідування вищевказаної аптеки посадовими особами відповідача 18.11.2019 року здійснено контрольну закупку товару на суму 43 грн., при цьому зазначену розрахункову операцію було проведено касиром без застосування РРО, після чого менеджеру ОСОБА_1 вручено копію наказу на проведення перевірки та направлення, про що свідчить підпис останньої на направленнях на перевірку (а.с.150,151 т.2).

За наслідком фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу 22.11.2019 року складений акт №214/15/53/РРО/37420669, яким зафіксовано порушення п.1,2,7,9,11,12,13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265 та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України (а.с.152-155 т.2).

Суть порушень, за висновком податкового органу, окрім не проведення розрахункової операції через РРО під час контрольної закупки, полягала в тому, що суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків не відповідала сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО на суму 1 525,21 грн. Крім цього в ході перевірки було встановлено факти проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості.

Також в акті перевірки зазначено, що станом на 22.11.2019 року ТОВ «Ксенія-Фарм» не надано у повному обсязі документи, що належать або пов`язані з питанням перевірки, а саме: книгу обліку розрахункових операцій, розрахункову книжку, накладні на товар, що реалізовувався, касову книгу, банківські виписки та інші; встановлено факт реалізації товару, який не облікований у встановленому чинним законодавством порядку, а саме, на товар за місцем реалізації та місцем зберігання на загальну суму 11 638, 5 грн. відсутні накладні, ТТН та інші супровідні документи; до органів ДПС не подано звітність, пов`язану із застосуванням РРО, фіскальних звітних чеків з РРО по дротовим, або бездротовим каналам зв`язку, що підтверджується не виконанням щоденного друку Z-звітів .

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 20.12.2019, якими до Товариства застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 23 534 грн. та за неподання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки в сумі 510 грн. ( а.с.14 - 15 т.1).

Не погодившись з висновками акту перевірки та з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство оскаржило їх в адміністративному порядку, однак рішенням Державної податкової служби України від 05.03.2020 року №8447/6/99-00-08-05-06-06 у задоволенні скарги відмовлено, що зумовило подальше звернення позивача до суду в даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Водночас, згідно п.п. 75.1.3. п. 72.1 ст. 72 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичної перевірки визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України, відповідно до якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 вказаної статті передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст.80 ПК України).

За приписами п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (п.80.9 ст.80 ПК України).

В свою чергу, за приписами ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Пунктом 82.3 ст.82 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Системний аналіз вказаних правових норм дає судовій колегії підстави для висновку, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України є неподання обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій чи подання її із нульовими показниками.

При цьому така перевірка здійснюється контролюючим органом виключно щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за умов обов`язкового дотримання строків та порядку проведення такої перевірки.

Будь-як інші обставини щодо дотримання платником податків вимог податкового законодавства в ході фактичної перевірки не встановлюються.

Надаючи правову оцінку дотримання податковим органом порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача, встановленого вищенаведеними приписами податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що факт неподання ТОВ «Ксенія-Фарм» в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій або подання їх із нульовими показниками із зазначенням відповідних дат чи періодів повинен бути зафіксований розпорядчим документом відповідача, який повинен містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Позиція суду апеляційної інстанції щодо обов`язку визначення конкретної інформації про можливі порушення ґрунтується на висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 18.12.2018 у справі №820/4891/18 та від 05.03.2019 року у справі №820/4893/18.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, наказ ДПС від 12 листопада 2019 року №1652 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ксенія-Фарм» не містить належних посилань на будь-які встановлені порушення, які стали підставами для проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

До того ж, як встановлено колегією суддів, вказаним наказом податковий орган охопив період перевірки платника податків за три роки - з 01.12.2016 року по дату закінчення фактичної перевірки.

Проте, на переконання суду апеляційної інстанції, фактичний контроль не може бути безмежним у часі його здійснення та повинен мати обґрунтування щодо періоду, відносно якого така перевірка має здійснюватись.

В свою чергу, відповідачем не наведено жодного обґрунтування необхідності перевірки діяльності позивача у період з 01.12.2016 року саме в рамках фактичної перевірки.

Крім цього, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій направлень на перевірку, їх вручено під розписку менеджеру по закупівлям ОСОБА_1 , а в акті перевірки зазначено, що перевірку проведено у присутності менеджера ОСОБА_1 та фармацевта ОСОБА_2 (а.с.150-155 т.2).

Поряд з цим, матеріали справи не містять та відповідачем не наведено жодного доказу з приводу того, що зазначені особи є посадовими (службовими) особами ТОВ «Ксенія-Фарм», або мали відповідні повноваження на представлення інтересів Товариства, як ї не зазначено, хто з цих осіб фактично провів розрахункову операцію з порушенням вимог податкового законодавства.

Оскільки податковим органом не доведено факту, що саме ОСОБА_1 , відносно якої складено акт відмови від підписання акту на проведення фактичної перевірки №259/15-32-05-07 від 22.11.2019 року та акт про відмову надати документи №206 від 22.11.209 року, фактично провела розрахункову операцію, або мала відповідні повноваження на пред`явлення інтересів Товариства, у судової колегії виникають обґрунтовані сумніви щодо належного дотримання податковим органом порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що наказ ДПС від 12 листопада 2019 року №1652 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ксенія-Фарм» в частині наявності законних підстав для призначення такої перевірки та періоду діяльності платника податків, який охоплювався вказаною перевіркою, прийнято необґрунтовано, а саму перевірку проведено з суттєвим порушенням встановленого законом порядку.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновків Верховного Суду, викладених в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа №804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа №826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа №820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа №815/4392/15) та сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З огляду на наведену правову позицію Верховного Суду судова колегія зазначає, що оскільки рішення органів податкового контролю не можуть ґрунтуватися на матеріалах перевірок, проведених з порушенням встановлених законом підстав, прийняті на підставі таких перевірок рішення підлягають скасуванню.

Хоча сам по собі факт порушення податковим органом порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача є безумовною підставою для визнання протиправними та скасування прийнятих за наслідком такої перевірки рішень, судова колегія, з урахуванням того, що позивачем визнаються частина порушень, виявлених в ході фактичної перевірки, судова колегія вважає за необхідне надати правову оцінку безпосередньо висновкам податкового органу по суті виявлених порушень.

Як вже зазначалось вище, як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі апелянт визнала факти порушень, зафіксовані під час перевірки, а саме - не проведення розрахункової операції на суму 43 грн. через зареєстрований та опломбований РРО та без видачі чеку; невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО на суму 1525,21 грн.; ведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості; неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням РРО, фіскальних звітних чеків з РРО по дротовим, або бездротовим каналам зв`язку, що підтверджується не виконанням щоденного друку Z-звітів за 24.03.2017р., 09.08.2017р., 26.09.2017р., 04.04.2018р., 09.05.2018р., 16.05.2018р., 19.05.2018р., 27.06.2018р., 16.07.2018р., 19.09.2018р., 16.10.2018р., 25.10.2018р., 24.11.2018р., 11.03.2019р., 18.10.2019р. За вказані порушення відповідачем застосовані штрафні санкції на суми: 1грн., 170 грн., 85грн., 1 грн., які включені до суми штрафу, визначену у ППР № від 20.12.2019 року.

Оскільки зазначені порушення визнаються апелянтом, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, не переглядає судове рішення в цій частині.

Що стосується виявленого в ході фактичної перевірки факту неподання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, не обліку товару за місцем його реалізації, судова колегія зазначає наступне.

Наведений вище у цьому рішенні аналіз податкового законодавства дає судовій колегії підстави для висновку, що законодавцем визначено виключний перелік сфер діяльності суб`єкта господарювання, які можуть бути предметом фактичної перевірки.

Це, зокрема, дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом під час проведення перевірки був наданий письмовий запит ТОВ «Ксенія-Фарм» про надання певного переліку документів, а саме: реєстраційних документів на РРО, довідки про опломбування РРО, книги обліку розрахункових операцій, розрахункових книжок, контрольних стрічок, прибуткових накладних на товар та товарно-транспортних накладних, книги реєстрації податкових накладних, касової книги підприємства, прибуткових та видаткових касових ордерів, наказів та розрахунку про встановлення ліміту залишку готівки в касі, або довідки про не встановлення ліміту, книги обліку доходів, товарного звіту на останню звітну дату, зворотно-сальдової відомості по рах.28 (26), 301, 311, 372, залишків товарно-матеріальних цінностей на останню звітну дату та інше (а.с.210 т. 2).

В акті перевірки №214/15/53/РРО/37420669 від 22.11.2019 року визначено, що на вимогу перевіряючих при здійсненні податкового контролю не надано книгу обліку розрахункових операцій, розрахункові книжки, накладні на реалізацію товару, касову книгу, банківські виписки та інше.

В свою чергу колегія суддів зазначає, що право контролюючого органу під час проведення перевірки вимагати документи обмежено виключно тими документами, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Як вже зазначалось, вказану перевірку призначено з метою здійснення контролю щодо дотримання ТОВ «Ксенія-Фарм» норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

При цьому, перелік документів, що витребовувався у ТОВ «Ксенія-Фарм», містив у собі вимогу надати прибуткові накладні на товар та товарно-транспортні накладні, книгу реєстрації податкових накладних, касову книгу підприємства, прибуткові та видаткові касові ордери, наказ та розрахунок про встановлення ліміту залишку готівки в касі, або довідку про не встановлення ліміту, книгу обліку доходів, товарний звіт на останню звітну дату, зворотно-сальдову відомість по рах.28 (26), 301, 311, 372, залишки товарно-матеріальних цінностей на останню звітну дату, тобто документи, що відносяться до первинних документів.

На думку судової колегії, вказані документи податковий орган мав право запитувати у Товариства виключно в рамках планової або позапланової перевірки, адже вони не стосуються питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та свідоцтв.

До того ж, під час судового засідання у суді апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що єдиної форми ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації не визначено жодним нормативним актом, проте, вимагаючи від позивача документи на підтвердження обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, контролюючий орган фактично вимагав надати накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо, які не обов`язково мають зберігатись за місцем реалізації товарів.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

В свою чергу, судова колегія зазначає, що поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку «Запаси», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. № 246 (зі змінами), відповідно до якого запаси - активи, які утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності.

Таким чином, облік товарних запасів є бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

При цьому п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Тобто, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

В свою чергу, перевірка первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, можуть бути предметом виключно документальної перевірки, а не фактичної. Втім, як зазначалось вище, посадові особи податкового органу без законних підстав вимагали надання документів, які не обов`язково мали зберігатись за місцем здійснення господарської діяльності окремої господарської одиниці.

З огляду на наведені обставини судова колегія зазначає, що відповідач, витребовуючи у позивача первинні документи, перевірку яких може бути здійснено виключно в рамках планової або позапланової перевірки, вийшов за межі предмету фактичної перевірки, чим порушив вимоги п. 85.2 ст. 85 ПК України, а позивач, в свою чергу, мав законні підстави не надавати відповідні документи на запит контролюючого органу.

Зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2019 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 510 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю та податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2019 року в частині штрафу у розмірі 23 277 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи, надав їм невірну правову оцінку та неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України скасовує судове рішення з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксенія-Фарм» задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксенія-Фарм» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2019 року в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2019 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 23 277 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.