Справа № 480/1436/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
16 березня 2021 року Справа № 480/1436/21
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану допомогу з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги. При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даними позовними вимогами та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду надано не було.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем надано суду заяву про усунення недоліків, в якій щодо строків звернення до суду з вище зазначеними позовними вимогами, зокрема зазначив, що 19.10.2020 року позивач звернувся до командування із заявою про перерахунок одноразової грошової виплати до 5 травня за період за 2020 рік (включно) у зв`язку із прийнятим Конституційним Судом України рішенням від 27.02.2020 у справі 1- 247/2018 (3393/18), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України. Листом №6/502 від 17.11.2020 року В/ч НОМЕР_1 надала відповідь, що не мають підстав для виплати одноразової допомоги «до 5 травня» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як передбачено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998 № 367-ХІУ, яка була чинною на момент виплат, та запропонували звернутися до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради. 05.01.2021 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради із заявою про перерахунок одноразової грошової виплати до 5 травня за період за 2020 рік (включно). Листом №09-08/300 від 26.01.2021 року Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради надала відповідь, що не мають підстав для виплати одноразової допомоги «до 5 травня» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. І не зважаючи на вимогу чинного законодавства та, зокрема, на письмову вимогу позивача здійснити перерахунок одноразової грошової виплати до 5 травня, відповідачі відмовили у перерахунку та продовжують бездіяти. Позивач звернув увагу суду на те, що бездіяльність є триваючим правопорушенням, яке не має моменту вчинення і існує до початку дій, які б свідчили про її припинення. Так, відмова у перерахунку та доплаті одноразової грошової виплати до 5 травня на невизначений термін позбавить позивача можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном (грошовими коштами, належними позивачу як соціальна виплата), що прямо порушує конституційні права ОСОБА_1 . Позовна давність не може поширюватися на вимоги про оскарження бездіяльності, оскільки у такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. А тому позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Ураховуючи наведене, на думку позивача, право на оскарження бездіяльності повинно зберігатись протягом усього періоду невчинення дії чи неприйняття рішення. Доки триває бездіяльність доти й особа, яка вважає, що її право порушено, повинна мати можливість оскаржити таку бездіяльність в судовому порядку. Таким чином, не можна застосувати шестимісячний строк, для відрахування строків оскарження бездіяльності. При цьому позивач зазначив, що таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31.07.2019 року у справі № 0818/665/2012 (провадження № 61-611 св19) та аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18, а також такий принцип було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18).
Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд зазначає, що в заяві про усунення недоліків позивач посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 653,1096,16-ц, від 13.07.2019 року по справі № 0818/665/2012 та від 19.03.2019 року по справі № 806/1952/18.
Проте позивачем зроблено вказівку на вказані постанови Верховного Суду з цитуванням окремого витягу з тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин. Разом з тим, формулюючи правову позицію щодо строків звернення до суду у справах № 653,1096,16-ц та № 0818/665/2012, Верховний Суд керувався, зокрема, нормами Цивільного процесуального кодексу України та дані постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ. При цьому в даному випадку позивачем заявлено позовні вимоги в порядку адміністративного судочинства, яка розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, у постанові від 19.03.2019 року по справі № 806/1952/18 Верховний Суд зазначив, що строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави. При цьому Верховний Суд у даній постанові дійшов висновку, що саме у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсій за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Отже строк звернення до суду не застосовується щодо пенсійних виплат, які є періодичними виплатами. В даному випадку позивач звернувся до суду з вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що є одноразовою виплатою.
Водночас, суд зазначає, що статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Таким чином, встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого особа могла очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, є 30 вересня відповідного року.
Отже, перебіг строку звернення особи до суду з позовними вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.
Дана позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі № 607/7919/17, яка була ухвалена в подібній справі.
А відтак, враховуючи викладене, суд зазначає, що в даному випадку до спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до суду з позовною заявою, передбачений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позивач звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку та протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з вище зазначеними позовними вимогами, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 та Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя В.О. Павлічек