Справа № 360/4912/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4912/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Приватного підприємства «Автолайн Компані» про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області до Приватного підприємства «Автолайн Компані» про стягнення з Приватного підприємства «Автолайн Компані» кошти за податковим боргом у загальній сумі 1 689 728,35 грн, а саме:

- з податку на додану вартість у розмірі 334732,04 грн., з яких 174912,59 грн. основного боргу, 47761,42 грн. фінансових санкцій та 112058,03 грн. пені з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника, рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ;

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1256234,10 грн., з яких 678560,84 грн. основного боргу, 169980,21 грн. фінансових санкцій та 407693,05 грн. пені з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника на користь місцевого бюджету;

- з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510,00 грн. фінансових санкцій з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника на користь місцевого бюджету;

- з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 98 252,21 грн., з яких 45154,61 грн. основного боргу, 31013,50 грн. фінансових санкцій та 22084,10 грн. пені з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника на користь місцевого бюджету.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ПП «Автолайн Компані» не сплачувало до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань, що призвело до виникнення у підприємства податкового боргу на загальну суму 1 689 728,35 грн, в тому числі:

- з податку на додану вартість на загальну суму 334732,04 грн., з яких 174912,59 грн. основного платежу, 47761,42 грн. фінансових санкцій та 112058,03 грн. пені.

Зазначений податковий борг виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019: № на суму 1020,00 грн. фінансових санкцій; № на суму 77,42 грн. фінансових санкцій; № на загальну суму 345 379,03 грн., з яких 186657,00 грн. основного боргу (несплачений залишок складає 174912,59 грн.), 46664,00 грн. фінансових санкцій. Крім того, заборгованість з пені у підприємства складає 112058,03 грн.

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 1256234,10 грн. з яких 678560,84 грн. основного платежу, 169980,21 грн. фінансових санкцій та 407693,05 грн. пені.

Зазначений податковий борг виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019: № на суму 340,00 грн. фінансових санкцій; № на загальну суму 1 255 894,10 грн. з яких 678560,84 грн. основного боргу, 169640,21 грн. фінансових санкцій. Крім того, заборгованість з пені у підприємства складає 407693,05 грн.

- з адміністративних штрафів та інших санкцій на суму 510,00 грн., які було нараховано підприємству податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2019 №6.

- з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 98 252,21 грн. з яких 45154,61 грн. основного боргу та 31013,50 грн. фінансових санкцій, які виникли на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.04.2019 р. №. Крім того, заборгованість з пені у підприємства складає 22084,10 грн.

Всі ППР, за якими утворився податковий борг у відповідача, було прийнято за наслідками проведеної документальної планової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, результати якої оформлено актом від 19.03.2019 №132/12-32-14-12/33164230.

ГУ ДПС у Луганській області, з метою погашення податкового боргу, відповідно до ст. 59 ПКУ було надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» № 2533-1 13/2556-13 від 28.10.2020, яка відповідно до поштового повідомлення вважається врученою 03.11.2020. Незважаючи на вжиті заходи, податковий борг відповідача залишається несплаченим. Отже, на підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Приватного підприємства «Автолайн Компані» кошти за податковим боргом у загальній сумі 1 689 728,35 грн.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 88-89).

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначено судове засідання на 18 лютого 2021 року (а. с. 138).

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року замінено первісного позивача Головного управління ДПС у Луганській області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Луганській області (код ЄДРПОУ ВП 44082150) (а. с. 201).

21 січня 2021 року від представника відповідача надійшла заява про відстрочення/розстрочення виконання судового рішення про стягнення коштів за податковим боргом, в обґрунтування якої зазначено, що податкові органи мають право надавати відстрочення та розстрочення податкового боргу на підставі заяви платника податків, прийнятого контролюючим органом відповідного рішення та укладеного договору про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. 23.10.2020 підприємство скористалось таким правом та звернулось до ГУ ДПС у Луганській області зі зверненням про розстрочення податкового боргу, який був у наявності станом на дату звернення, а саме 1689728,35 грн. В зверненні було підтверджено в повній мірі наявність об`єктивних та непереборних обставин, що ускладнюють повністю та у встановлений строк погашення сум податкового боргу. Також викладено обґрунтування ризиків потрапляння підприємства до процедури банкрутства та наявність необхідності отримання розстрочки.

26.11.2020 від ГУ ДПС у Луганській області було отримано відповідь в якій зазначено, що у ГУ ДПС відсутні підстави для надання розстрочення податкового боргу нашому підприємству в загальній сумі 1689728,35 грн.

Приватне підприємство «Автолайн -компані» має намір виконати свої зобов`язання перед бюджетом але, на теперішній час знаходиться у складному матеріально-фінансовому становищі, а розмір сум податкового боргу, які рахуються на обліку у ПП «Автолайн -компані» має для нього величезне значення і прямо впливає на можливість задовольняти її першочергові потреби - тому підприємство просить суд про розстрочення виконання судового рішення про стягнення коштів за податковим боргом на 36 (тридцять шість) місяців за графіком з 01 березня 2021 року по 01 лютого 2023 року включно в розмірі 46936 гривень, 89 копійок, щомісяця пропорційно, що сумарно складатиме 1689728 гривень 35 копійок.

Ненадання розстрочки ПП «Автолайн - компані» призведе до неплатоспроможності підприємства, що ускладнить виконання зобов`язань перед бюджетом, та вочевидь призведе до банкрутства підприємства, що негативно вплине не тільки на діяльність підприємства, а й на виконання боргових зобов`язань перед бюджетом.

Скрутний фінансовий стан підприємства підтверджується документами доданими до заяви.

04 березня 2021 року від представника позивача надійшло заперечення на заяву про відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, в обґрунтування якого зазначено, що

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 378 КАС України, ця норма не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення за умови їх доведення зацікавленою стороною.

На підтвердження своїх доводів представником відповідача не надано жодних доказів щодо складного матеріально-фінансового становища відповідача.

Отже, самі твердження відповідача, не підкріплені доказами, не можуть бути підставою для надання відповідачу розстрочення виконання судового рішення.

Докази щодо намірів та спроможності відповідача сплатити податковий борг в майбутньому відповідачем також не надані.

Крім того, згідно частини п`ятої статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови, тоді як представник відповідача просить розстрочити сплати податкового боргу на 36 місяців, пропорційно щомісяця по 46 936,89 грн.

Таким чином, доводи представника відповідача на користь надання розстрочення виконання рішення суду не аргументовані та не доведені.

З огляду на вищевикладене, заява про надання відстрочки та розстрочки не може бути задоволена за відсутності належних доказів тих обставин, на які посилається представник відповідача в обґрунтування своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступні обставини справи.

Приватне підприємство «Автолайн Компані» зареєстровано в якості юридичної особи з 22.09.2004 (ідентифікаційний код: 33164230, місцезнаходження: 92901, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна, вул. Банкова, буд. 3-А) та перебуває за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, як платник податків та зборів з 16.01.2012 (а.с. 4-5).

Податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 334 732,04 грн., в тому числі основного платежу на суму 174 912,59 грн, 104 449,55 грн фінансових санкцій та 112 058,03 грн пені виник на підставі:

- податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019 № на суму 1020,00 грн. фінансових санкцій (а. с. 47), від 16.04.2019 № на суму 77,42 грн. фінансових санкцій (а. с. 48), від 16.04.2019 № на загальну суму 345 379,03 грн. з яких 186657,00 грн. основного боргу (несплачений залишок складає 174912,59 грн.), 46664,00 грн. фінансових санкцій (а. с. 49), прийнятих на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 про результати документальної планової невиїзної перевірки відповідача (а. с. 8-46).

Також, на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.04.2019 № нараховано пеню у розмірі 112058,03 грн (а. с. 61), що підтверджується розрахунком пені (а. с. 20).

Суд зазначає, що зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем були оскаржені в судовому порядку.

Рішенням суду від 28.11.2019, яке Першим апеляційним адміністративним судом залишено без змін, у задоволенні позову приватного підприємства «Автолайн компані» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Таким чином, на теперішній час зазначені податкові повідомлення рішення є узгодженими.

Згідно довідки про загальну суму позовних вимог по ПП «Автолайн Компані» станом на 02.12.2020 та зворотного біку облікової картки ПДВ відповідача сума податкового боргу у загальному розмірі складає 334 732,04 грн., в тому числі основного платежу на суму 174 912,59 грн, 104 449,55 грн фінансових санкцій та 112 058,03 грн пені (а.с. 6, 51-52).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності із статтею 14 ПК України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

- податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Підпунктом 4.1.1. пункту 4.1 статті 4 ПК України зазначено, що кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК України встановлено невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.178 п.14.1 ст.14 ПКУ податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм ПКУ.

Згідно п.п.14.1.179 п.14.1 ст.14 ПКУ податкове зобов`язання - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Пунктом 203.1 ст. 203 ПКУ визначено, що базовим податковим звітним (податковим) періодом з сплати податку на додану вартість є календарний місяць. Податкова декларація подається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п.203.2 ст.203 ПКУ платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПКУ реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватись з урахуванням граничних строків;

- для податкових накладних /розрахунків коригування податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних /розрахунків коригування податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до п.120-1.1 ст. 120 ПКУ, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно зі статтею п.129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується:

129.3.1. у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

129.3.2. у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

129.3.3. у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

129.3.4. при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

В порушення вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України відповідач протягом 10 календарних днів грошові зобов`язання самостійно не сплатив, внаслідок чого за платником податків утворився податковий борг з податку на додану вартість в загальній сумі 334 732,04 грн, про що свідчить зворотній бік облікової картки платника з податку на додану вартість (а.с. 51-52).

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Податковий борг на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 1256234,10 грн, в тому числі основного платежу на суму 678 560,84 грн, 169 980,21 грн фінансових санкцій та 407693,05 грн пені виник на підставі:

- податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019 № на суму 340,00 грн. фінансових санкцій (а. с. 53), № на загальну суму 1 255 894,10 грн. з яких 678560,84 грн. основного боргу, 169640,21 грн. фінансових санкцій (а. с. 54) прийнятих на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 про результати документальної планової невиїзної перевірки відповідача (а. с. 8-46).

Також, на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 нараховано пеню у розмірі 407693,05 грн (а. с. 55-60), що підтверджується розрахунком пені та зворотнім біком облікової картки платника (а. с. 61-62).

Суд зазначає, що зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем були оскаржені в судовому порядку.

Згідно довідки про загальну суму позовних вимог по ПП «Автолайн Компані» станом на 02.12.2020 та зворотного біку облікової картки ПДВ відповідача сума податкового боргу у загальному розмірі складає 678 560,84 грн, 169 980,21 грн фінансових санкцій та 407693,05 грн пені (а.с. 6, 61-62).

Відповідно до пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Стаття 44 Податкового кодексу України визначає вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510,00 грн. нарахований на підставі податкового повідомлення-рішення № 6 від 16.04.2019 на суму 510,00 грн (а.с. 63), прийнятого на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 про результати документальної планової невиїзної перевірки відповідача.

Згідно довідки про загальну суму позовних вимог по ПП «Автолайн Компані» станом на 02.12.2020 та зворотного біку облікової картки відповідача сума податкового боргу у загальному розмірі складає 510,00 грн (а.с. 6, 64).

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (підпункти 163.1.1, 163.1.2, 163.1.3 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзаців першого, другого, четвертого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з пп.164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги:

у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно з пп. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169 Податкового кодексу України ( у редакції чинній на момент винесення податкового повідомлення-рішення), платник податку подає роботодавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги (далі - заява про застосування пільги).

Податкова соціальна пільга починає застосовуватися до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з дня отримання роботодавцем заяви платника податку про застосування пільги та документів, що підтверджують таке право. Роботодавець відображає у податковій звітності всі випадки застосування або незастосування податкової соціальної пільги згідно з отриманими від платників податку заявами про застосування пільги, а також заявами про відмову від такої пільги.

Перелік таких документів та порядок їх подання визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з абз. а) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Податковий борг на доходи фізичних осіб у розмірі 98 252,21 грн, з яких 45154,61 грн основного боргу та 31013, 50 грн фінансових санкцій, нарахований на підставі податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2019 (а.с. 65), прийнятого на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 про результати документальної планової невиїзної перевірки відповідача.

Також, на підставі акта перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 нараховано пеню у розмірі 22084,10 грн що підтверджується розрахунком пені та зворотнім біком облікової картки платника (а. с. 55-60, 69).

Згідно розрахунку штрафної санкції за ненарахування, неутримання та несплату податку на доходи фізичних осіб по акту перевірки від 19.03.2019 № 132/12-32-14-12/33164230 та зворотного біку облікової картки по податку на доходи з фізичних осіб відповідача сума податкового боргу у загальному розмірі складає 98 252,21 грн, з яких 45154,61 грн основного боргу та 31013, 50 грн фінансових санкцій (а.с. 66, 69).

Суд зазначає, що всі вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем були оскаржені в судовому порядку.

Рішенням суду від 28.11.2019, яке Першим апеляційним адміністративним судом залишено без змін, у задоволенні позову приватного підприємства «Автолайн компані» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю (а. с. 71-84).

Таким чином, на теперішній час зазначені податкові повідомлення рішення є узгодженими.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95 ПК України).

Відповідно до статті 59 ПК України ГУ ДПС у Луганській області було надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 28.10.2020 № 2533-13/2556-13, яку отримано уповноваженою особою 03.11.2020 (а.с. 70).

Оскільки податкова вимога від 28.10.2020 № 2533-13/2556-13 є чинною (доказів про скасування або відкликання податкової вимоги суду не надано), суд дійшов висновку, що контролюючим органом при зверненні до адміністративного суду з позовом про стягнення коштів за податковим боргом дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини є Головне управління ДПС у Луганській області.

Поняття податкового боргу, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, включає в себе грошове зобов`язання, яке самостійно узгоджене платником податків, або узгоджене в порядку оскарження, але не сплачене у встановлений ПК України строк.

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної справи податковий борг у розмірі 1 689 728,35 грн не сплачений, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заяви представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Частинами першою, третьою, четвертою, п`ятою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 378 КАС України, ця норма не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення КАС України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 90 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Відповідачем до заяви надані документи на підтвердження наявності об`єктивних та непереробних обставин, що ускладнюють погашення податкового боргу.

Проте, суд, оцінивши надані представником відповідача документи, прийшов до висновку, що дані документи не підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення способу виконання судового рішення шляхом розстрочення виконання судового рішення відмовити через його необґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Луганській області до Приватного підприємства «Автолайн Компані» про стягнення коштів за податковим боргом - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства «Автолайн Компані» (92901, Луганська область, м. Кремінна, вул. Банкова, буд. 3-А, ) кошти за податковим боргом у загальній сумі 1689728,35 грн. (один мільйон шістсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 35 коп.), шляхом стягнення коштів, розміщених на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У задоволення заяви Приватного підприємства «Автолайн Компані» про встановлення способу виконання судового рішення шляхом розстрочення виконання судового рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та складено 16 березня 2021 року.

Суддя О.В. Ірметова