Справа № 344/10622/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/10622/20 пров. № А/857/1793/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року (головуючий суддя Пастернак І.А., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної Хомина Юрія Володимировича, управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до поліцейського батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області молодшого лейтенанта поліції Хомина Юрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАМ №2968099 від 12.08.2020 року в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просить таке скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що зміст постанови, що оскаржується, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки п.2 ч.5 оскаржуваної постанови в якості місця вчинення адміністративного правопорушення зазначено вулицю Андрія Мельника, 2, що продубльовано і у ч.2 оскаржуваної постанови (місце розгляду справи), хоча у жодному напрямку рухатися по вулиці Андрія Мельника прямо не можливо, оскільки: при перетині вулиці з вулицею Незалежності, рух відбувається праворуч у сторону готелю «Надія», або ліворуч у напрямку вулиці Січових Стрільців та вулиці Вагилевича; при перетині вулиці з іншої сторони відбувається перетин з вулицею Академіка Сахарова, де рух праворуч відбувається у напрямку вулиці Євгена Коновальця, а рух ліворуч відбувається у напрямку вулиці Степана Бандери.

Також, відповідачем у п.2 ч.5 оскаржуваної постанови, з незрозумілих причин, вказується і вулиця Івана Франка, де відповідач вказує, що він нібито порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 на вулиці Івана Франка.

Тобто, встановлене конкретне місце скоєння правопорушення, а саме вулиця Андрія Мельника, не відповідає дійсності та фактичним обставинам нібито правопорушення, та відповідно, конкретно невідомо чи взагалі він вчиняв правопорушення за яке був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки, відсутні докази вчинення такого правопорушення, а обставини, встановлені у оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, п.п. 3 ч.3 ст. 283 КУпАП чітко визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте, п. 7 оскаржуваної постанови, де повинні бути зазначені додатки (докази), вказується на невідомий йому запис, який поліцейським не було надано як доказ правопорушення, хоча він просив надати докази правопорушення, як того вимагає КУпАП та про що поліцейським було категорично відмовлено.

І цей факт протиправних дій поліцейського залишився поза увагою судді, яка виносила оскаржуване рішення.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Оскаржувана постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено про порядок її оскарження, а також не зазначено про строк оскарження такої постанови.

В порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Апелянт зазначає, що відповідачем не було з`ясовано чи вчинялося саме ним таке правопорушення, чи винен він у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, а також не з`ясовано жодних інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не враховано жодних моїх усних пояснень та зауважень.

Також, апелянт, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена відповідачем передчасно, без дотримання вимог норм вказаних законодавчих актів, з порушенням процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню (складанню) постанови, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не погодився щодо факту вчинення поставленого йому у вину проступку, а також не у відповідності до вимог ст. ст. 279, 283 КУпАП та п. п. 9, 10 розділу III згаданої Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії ЕАМ №2968099 від 12.08.2020 в справі про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хомин Ю.В. встановлено, що 12.08.2020 о 17.54 год. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSVAGEN TOUAREG, н.з. НОМЕР_1 в м.Івано-Франківську по вул. А.Мельника,2 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, а саме: з вулиці І.Франка зі смуги призначеної для руху праворуч здійснив рух прямо на вулицю А.Мельника, чим порушив п.8.4.г ПДР України Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. У зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с.5).

Згідно відеозапису з DVDдиску зафіксованого правопорушення ПДР судом першої інстанції встановлено, що факти, викладені поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хомин Ю.В. в оскаржуваній постанові, знайшли своє підтвердження.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до п. 8.4г ПДР України Дорожні знаки поділяються на групи: інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодесу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а також ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеофайлом наданим представником відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року по справі № 344/10622/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін