Справа № 360/3149/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3149/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними діяння відповідача щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за період з 2019 по 2020 роки відповідно до положень статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за період з 2019 по 2020 роки у розмірах п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплачених сум такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій та вважає, що зменшення розміру допомоги до 5 травня було визнано неконституційним, та при розрахунку разової грошової допомоги, передбаченої частиною 4 статті 12 Закону 3551-XII, необхідно виходити із п`яти мінімальних пенсій за віком на час виплати такої допомоги.

Оскільки статус учасника бойових дій позивач отримав у листопаді 2018 року, тому вказану допомогу позивач отримував починаючи з 2019 року.

Відтак, за 2019-2020 роки позивачу було не доплачено 12990 грн.

Вказану бездіяльність відповідача вважає такою, яка не відповідає нормам діючого законодавства, а також грубо порушує законні права та інтереси позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 26.08.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20.

04.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позову з таких підстав.

Для отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня позивач звертався до УПСЗН Рубіжанської міської ради тільки в 2019 році.

За результатами розгляду його заяви від 20.06.2019 позивачу було нараховано 1295,00 грн щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Виплата учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, щорічної грошової допомоги до 5 травня та її розмір визначено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до підпункту б) пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України виплата щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, яким розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення, зокрема, статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Протягом 2016-2019 років розміри разової грошової допомоги ветеранам війни, що виплачується щорічно до 5 травня, визначались постановами Уряду (постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 (розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - 920 гривень), постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 (розмір щорічної разової грошової допомоги (до 5 травня учасникам бойових дій - 1200 гривень), постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 170 (розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - 1265 гривень), постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2019 № 237 (розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - 1295 гривень).

У 2020 році розміри разової грошової допомоги до 5 травня визначено постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - 1390 гривень).

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 20-22).

07.09.2020 від відповідача до суду надійшов лист від 03.09.2020 № 2/3329, в якому останній зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області як учасник бойових дій з 20.06.2019.

Допомогу до 5 травня за 2019 рік ОСОБА_1 виплачено відповідачем 08.08.2019 у розмірі 1295,00 грн.

Для виплати допомоги до 5 травня в 2020 році ОСОБА_1 не звертався до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, відтак допомога до 5 травня за 2020 рік позивачу управлінням не виплачувалась.

Ухвалою суду від 15.03.2021 поновлено провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.11.2018 (арк. спр. 10).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що для отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 звертався до УПСЗН Рубіжанської міської ради тільки в 2019 році. За результатами розгляду його заяви від 20.06.2019 позивачу було нараховано 1295,00 грн щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 03.09.2020 № 2/3329 підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в відповідача як учасник бойових дій з 20.06.2019. Допомогу до 5 травня за 2019 рік ОСОБА_1 виплачено відповідачем 08.08.2019 у розмірі 1295,00 грн. Для виплати допомоги до 5 травня в 2020 році ОСОБА_1 до відповідача не звертався, відтак допомога до 5 травня за 2020 рік позивачу управлінням не виплачувалась.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2019 рік у розмірі 1295 грн, за 2019 рік у розмірі 1390 грн, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII).

Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону № 3551-XII.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 (набрав чинності 01.01.2008) частину п`яту статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007.

В подальшому Законом України від 28.12.2014 № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: №147 від 31.03.2015, №141 від 02.03.2016, №223 від 05.04.2017, №170 від 14.03.2018, №237 від 20.03.2019 та №112 від 19.02.2020, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №141 від 02.03.2016 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 920 гривень.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №223 від 05.04.2017 розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій визначено у розмірі 1200 гривень.

Так, у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 170 від 14.03.2018 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 1265 гривень.

У постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 237 від 20.03.2019 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 1295 гривень.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте встановлювали різний розмір щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій, а саме: пункт 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (яким уповноважено Кабінет Міністрів України встановлювати розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій), та частина п`ята статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (яка в силу рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 з 22.05.2008 діяла в редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком»).

Суд зауважує, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади України - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, які мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 у справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та залишається чинною на час перебігу правовідносин.

Зважаючи на те, що норма пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнята пізніше ніж норма частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у такому випадку при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій слід враховувати саме норму пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Суд звертає увагу на те, що на момент проведення позивачу виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій у 2019 році норма пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ) неконституційною не визнавалась, а положення постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 20.03.2019 були чинними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що положення пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ) та постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 20.03.2019 належали до застосування відповідачем при визначені позивачу розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій у 2019 році.

Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка неодноразово висловлювалась ним, зокрема, у постановах від 07.03.2018 у справі № 348/2100/16-а, від 19.06.2018 у справі № 459/2783/17, від 22.08.2018 у справі № 550/1131/17, від 13.06.2019 у справі № 564/189/17 та від 31.07.2019 у справі № 348/2005/16-а.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) щодо періоду за 2019 рік суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, лише з 27.02.2020 положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України вважається неконституційним, а тому прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) не змінює правових відносин між сторонами, що мали місце у 2019 році.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо нарахування та виплати позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році суд зазначає таке.

З вищевикладених обставин та нормативних актів вбачається, що предметом позовних вимог є право позивача щодо отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій.

У відзиві на позов відповідач, окрім іншого, зазначає, що для отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 звертався до відповідача тільки в 2019 році.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 03.09.2020 № 2/3329 підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в відповідача як учасник бойових дій з 20.06.2019, допомогу до 5 травня за 2019 рік ОСОБА_1 виплачено відповідачем 08.08.2019 у розмірі 1295,00 грн. Для виплати допомоги до 5 травня в 2020 році ОСОБА_1 до відповідача не звертався та допомога до 5 травня за 2020 рік позивачу управлінням не виплачувалась.

Позивачем не надано до суду заперечень щодо вказаних доводів відповідача.

Доказів перебування ОСОБА_1 на обліку та отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік саме в УПтаСЗН Рубіжанської міської ради позивачем не надано, а судом не встановлено.

Позивачем не доведено порушення його прав з боку саме відповідача в цій частині позовних вимог.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (частина друга статті 9 Кодексу).

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності до частин третьої, четвертої статті 48 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулися не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Матеріали справи містять відомості, які вказують про направлення відповідачем відзиву на позовну заяву на адресу позивача 03.09.2020 (арк. спр. 24).

У відзиві прямо зазначено, що для отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 звертався до УПСЗН Рубіжанської міської ради тільки в 2019 році.

Як вбачається з наданої позивачем інформації по картковому рахунку від АТ «Ощадбанк», у 2019 та 2020 роках було здійснено зарахування щорічної разової допомоги у формі заробітної плати.

У відповідача відсутня інформація щодо суб`єкта, яким було здійснено нарахування даного виду допомоги позивачу у 2020 році.

Приписи частин третьої, четвертої статті 48 КАС України визначають право суду за згодою саме позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем або за клопотанням також позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак, позивач по даній справі, якому у належний спосіб був направлений відзив на позовну заяву, не надав ніякої інформації стосовно органу, який проводив нарахування та виплату відповідних сум (1390 грн) у 2020 році. У суду також відсутня інформація із зазначеного питання.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

З урахуванням наявних доказів по справі, судом встановлено, що на виконання приписів постанови КМУ № 112 від 19.02.2020, якою визначався розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій, відповідач не отримував інформацію від відповідних органів та служб відносно позивача як особи, яка має право на отримання грошової допомоги.

Як наслідок, у відповідача був відсутній обов`язок щодо виплати відповідних сум у 2020 році.

Отже, у задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки УПтаСЗН Рубіжанської міської ради не мало обов`язків щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України Про судовий збір, питання щодо розподілу цих судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун