Справа № 240/10996/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10996/20

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (ухвалене у м. Житомирі 16.11.2020 о 16:03, повний текст якого виготовлено 30.11.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Державної екологічної інспекції у Житомирській області у якому, з урахуванням заяви про роз`єднання позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 10 січня 2020 року №2-ОС про звільнення її з посади начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області 10 січня 2020 року відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- поновити її на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області Державної екологічної інспекції у Житомирській області;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Житомирській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Житомирській області позивачу було відомо ще у 2018 році. У зв`язку із ліквідацією Державної екологічної інспекції у Житомирській області керівництво відповідача не має повноважень на призначення працівників у новостворений державний орган, такі повноваження має Державна екологічна інспекція Поліського округу, яка не була залучена до участі у даній справі. Отже, позивач невірно визначив відповідача у даній справі, а суд першої інстанції не вирішив питання про заміну відповідача.

Також відповідач зауважив, що станом на час прийняття спірного наказу про звільнення позивача процедуру припинення державної служби у зв`язку із ліквідацією державного органу визначається приписами Закону України "Про державну службу", а не нормами КЗпП України. При цьому, чинні станом на час прийняття спірного наказу про звільнення позивача, положення Закону України "Про державну службу" не містять норм, які передбачають обов`язковими умовами звільнення з державної служби у зв`язку із ліквідацією державного органу неможливість переведення на іншу посаду. Законодавство не передбачає у разі ліквідації або реорганізації державного органу обов`язку переведення працівника у державний орган, якому передаються повноваження та функції ліквідованого.

Додатково відповідач зауважив, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач надала згоду на переведення на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що попередження її про звільнення від 31.10.2018 стосувалось попереднього наказу про звільнення від 24.01.2019 №7-ОС, який був предметом судового розгляду у справі №240/3894/19.

На момент її звільнення Державна екологічна інспекція у Житомирській області перебувала у стані припинення, тому обраний спосіб захисту відповідач вимогам закону.

Позивач зазначає, що у даному випадку роботодавцем є держава, тому обов`язок щодо її працевлаштування у новому державному органі покладається на відповідача. Відповідачем не надано доказів неможливості її переведення на аналогічну посаду в новоствореному органі. Також матеріали справи не містять доказів пропонування позивача та її відмови від будь-яких посад у новоствореному органі.

Також позивач вказала, що ст.87 Закону України "Про державну службу" в редакції станом на час її звільнення визначала виключно підстави для припинення державної служби, однак порядок і процедура такого припинення не визначено, а тому у цій частині необхідно застосувати положення КЗпП України. При цьому, зміни до ст.49-2 КЗпП України щодо порядку вивільнення працівників набрали чинності 02.02.2020.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 працювала з 2015 року в органах державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами небезпечними хімічними речовинами - старшого держінспектора з охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області Державної екологічної інспекції у Житомирській області.

Наказом ДЕІ у Житомирській області від 25.02.2019 №15-ОС звільнено ОСОБА_1 - начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області із займаної посади у зв`язку з ліквідацією державного органу 25 лютого 2019 року.

Не погодившись із звільненням, ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 у справі №240/3894/19, яке набрало законної сили 16.10.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Поліського округу, Державної екологічної інспекції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання поновити на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди 15000 грн задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 24.01.2019 №7-ОС та від 25.02.2019 №15-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 ", а також зобов`язано Державну екологічну інспекцію у Житомирській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого держінспектора з охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області з 26.02.2019.

10.09.2019 Житомирським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист № 2648/19 про зобов`язання Державну екологічну інспекцію у Житомирській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого держінспектора з охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області з 26 лютого 2019 року.

09.01.2020 Державною екологічною інспекцією у Житомирській області, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 №240/3894/19, винесено наказ №1-ОС "Про поновлення ОСОБА_1 ", яким скасовано наказ Держекоінспекції у Житомирській області від 24.01.2019 № 7-ОС та наказ від 25.02.2019 №15-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області з 26 лютого 2019 року.

10.01.2020 Державною екологічною інспекцією у Житомирській області винесено наказ №2-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 ". Вказаним наказом звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів та надр, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами-старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області 10 січня 2020 року відповідно пункту 1.1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Вказаний наказ направлено листом від 10.01.2020 №6/01-16 та отримано позивачем 15.01.2020.

Вважаючи протиправним звільнення згідно наказу від 10.01.2020 №2-ОС "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. У випадку ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, обов`язок щодо працевлаштування (пропозиції про працевлаштування згідно статті 49-2 КЗпП України) працівників ліквідованої установи (організації) поширюється не лише на цю установу (організацію), а й на відповідну новостворену установу (організацію), оскільки роботодавцем у такому випадку є держава, а не окрема установа, що діє від імені держави. Обов`язок роботодавця щодо працевлаштування працівника державної установи, що ліквідується із утворенням нової установи, що буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, може бути виконаний шляхом пропозиції працівникові роботи в утвореній установі та, у випадку згоди, переведення працівника.

При цьому, у даному випадку позивачеві не пропонувались будь-які вакантні посади чи інша робота ні в органі, що ліквідується ні у новоствореній Державній екологічній інспекції Поліського округу та не було повідомлено про наступне вивільнення в передбаченому законом порядку та строки. Тому, суд вважає, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача, а наказ Державної екологічної інспекції ту Житомирській області від 10.01.2020 №2-ОС про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

За приписами частин 1-3 статті 5 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (Закон №889-VIII) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно частини 5 статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Необхідно звернути увагу на те, що Закон №889-VIII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, не встановлює обов`язкового надання пропозиції працевлаштування на іншій посаді у випадках припинення служби, передбачених пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII.

02.02.2020 у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-IX статтю 49-2 КЗпП України після частини п`ятої доповнено новою частиною такого змісту:

"Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень".

Апеляційний суд враховує доводи позивача про неможливість застосування до спірних правовідносин вказаних положень статті 49-2 КЗпП України, адже спірні правовідносини виникли до 02.02.2020.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що норма статті 87 Закону №889-VIII, у якій містилось посилання на те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю та, що звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення, на момент звільнення позивача, не діяла, адже була виключена Законом України від 19.09.2019 №117-ІХ, що набрав чинності 25.09.2019.

Водночас, на час виникнення спірних правовідносин, частина третя статті 87 Закону №889-VIII передбачає, що державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Згідно з роз`ясненнями Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 №86 р/з "Щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України "Про державну службу")" процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", наразі врегульована Законом, а тому положення статті 49-2 КЗпП України, зокрема щодо переважного права на залишення на роботі, не застосовуються.

Тобто, пропонувати державному службовцю будь-якої вакантної посади державної служби, при його звільненні відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Таким чином, твердження позивача про необхідність застосування норм трудового законодавства та обов`язку відповідача пропонувати їй рівнозначної посади при звільненні на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII є безпідставними.

Щодо виконання відповідачем обов`язку щодо попередження позивача про звільнення, апеляційний суд зважає на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №102 про "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища" (Постанова №102) в структурі Державної екологічної інспекції України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжтериторіальні.

В додатку 1 постанови вказуються інспекції, що підлягають ліквідації, в додатку №2 - які створюються.

Отже, відповідно до Постанови №102 підлягають ліквідації Державна екологічна інспекція у Житомирській області з утворенням - Державної екологічної інспекції Поліського округу.

Державною екологічною інспекцією України прийнято наказ від 29.10.2018 №227 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Житомирській області".

Про прийняття вказаного наказу позивача повідомлено 31.10.2018, що позивач не заперечує. Таким чином, з 31.10.2018 позивачу було відомо про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Житомирській області, а отже й про її звільнення на підставі ст.87 Закону №889-VIII.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про правомірність звільнення позивача на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 10.01.2020 №2-ОС, що свідчить про правомірність вказаного наказу та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.