Справа № 200/4341/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року справа №200/4341/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника позивача Макєєва О.В.,

представника відповідача Помалюк І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. у справі № 200/4341/20-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С., складене в повному обсязі 06.11.2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги; рішень про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 28 лютого 2020 року №Ф- на суму 185960,28 грн., рішення відповідача про застосування штрафних санкцій від 06 березня 2020 року № по ЄСВ на суму 170,00 грн., рішення відповідача про застосування штрафних санкцій від 06 березня 2020 року № по ЄСВ на суму 92 980,14 грн.; визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 06.03.2020 року на суму 1687634,00 грн., податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2020 року на суму 1875148,81 грн., податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2020 року на суму 510,00 грн., податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2020 року на суму 1,00 грн., податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2020 року на суму 140636,15 грн., податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2020 року на суму 680 грн. та рішення Головного управління ДПС у Донецькій області №4/05-99-53-34/ НОМЕР_1 від 08.04.2020 року (т.1 а.с. 2-17, т. 2 а.с. 1-20).

В обґрунтування зазначено, що при проведенні документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування було допущено ряд порушень, що тягне за собою протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (т.3, а.с. 192-200).

Не погодившись з таким рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, вважає рішення винесено з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що весь акт перевірки побудований на хибних висновках, що платник перебувала з 01.01.17 на загальній системі оподаткування, але на день складення акту та на час прийняття рішень по акту вона не була виключена з реєстру 01.01.2017р. Наголошує, що вся суть перевірки полягає в позбавлені права перебування на єдиному податку без прийняття відповідного рішення. Рішення про анулювання реєстрації з`явилося тільки через три місяці після складання акту, початку процедури оскарження результатів перевірки та отримання відповідачем листа Бізнес-омбудсмена. Також зазначає, що контролюючим органом не дотримано вимог процедури проведення перевірки, зокрема, невручення позивачу копії наказу про проведення перевірки, свідчить про її незаконність та нівелює правові наслідки такої перевірки, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 150-152).

25 січня 2019 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності. Підстава внесення: власне рішення. (т. 4, а.с.28).

За інформацією податкової служби, станом на 17.03.2020 стан платника «11 припинено, але не знято з обліку (кор не пусті)», тому позивача виключено з реєстру платника єдиного податку.(т. 1 а.с. 100-101).

Відповідно до даних про взяття на облік платників податків ОСОБА_1 знято з обліку 28.01.2019 року. (т. 4, а.с 29).

19.11.2019 Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято наказ № 680 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 . Наказ прийнятий на підставі пп. 20.1.4 , пп.20.1.6, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4, пп.78.1.7, п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства та рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем від 28.01.2019 № 04024932, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 23.12.2019 по 28.12.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 10.01.2020 року № 29/05-99-33-06/ НОМЕР_1 встановлені наступні порушення:

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2, статті 85, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України в результаті не надання до перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС;

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України в частині не ведення Книги обліку доходів і витрат;

- порушення підпункту 298.1.1 пункту 298.1, частини 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 частини 5 пункту 298.3 статті 298 Податкового Кодексу України, у результаті чого фізична особа ОСОБА_1 не перейшла на сплату інших податків та зборів , а саме на загальну систему оподаткування з 01 січня 2017 року;

- пункту 46.1 статті 46, підпункту 49.18.2, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.5.2 пункту 177.5, пункту 177.5, пункту 177.11 статті 177, Податкового кодексу України, у результаті чого не надані декларації про майновий стан та доходи за 1 кв. 2017 року, за 2017 рік , за 2018 рік , за період з 01 січня 2019 по 28 січня 2019;

- підпункту 16.1.2, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 167.1 статті 167, абз. а) пункту 176.1 статті 176, пункту 177.1 статті 177, пункту 177.2, пункту 177.5 статті 177 частини 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, що призвело до заниження загального оподаткованого доходу у сумі 7500595,28 грн, у т.ч. за 2017 рік на 7070995,28 грн., за 2018 рік 429600,00 грн. та до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності на 1350107,20 грн., у т.ч. за 2017 рік на 1272779,20 грн, за 2018 рік на 77328,00 грн.

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п.161 підрозділу 10 розділу ХХ, 46.1 ст. 46, пп.49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.177.1, п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4, пп. 177.5.3 п.177.5, п.177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України, у результаті чого занижено базу оподаткування військовим збором на загальну суму 7500595,28 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 7070995,28 грн., за 2018 рік у сумі 429600,00 грн., що призвело до заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 112508,92 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 106064,92 грн., за 2018 рік в сумі 6444,00 грн.

- п. 4 ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.10, п.11 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 в частині подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік за невстановленою формою;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України №2464-VI, що призвело до заниження бази нарахування єдиного внеску за 2017 рік у сумі 498750,00 грн., за 2018 рік на суму 429600,00грн., в результаті чого донараховано єдиного внеску у сумі 185960,28 грн., в тому числі: за 2017 рік у сумі 101277,00 грн., за 2018 рік у сумі 84683,28 грн.

- підпункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України - неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяви для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, як платника податку на додану вартість;

- пункту 46.1 статті 46, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України в частині неподання декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, лютий 2018 року;

- підпункту 2 пункту 180.1 статті 180, пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, пункту 183.10 статті 183, підпункту «б» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, підпункту «а» пункту 193.1 статті 193, Податкового кодексу України, встановлено заниження сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, 1 500 119,05 грн., в тому числі по періодах: січень 2017 року - 20 997,20 грн.; березень 2017 року - 19 914,80 грн.; квітень 2017 року - 5 844,40 грн.; травень 2017 року -279 451,60 грн.; червень 2017 року - 91 426,00 грн.; липень 2017 року - 195 840,00 грн.; серпень 2017 року - 460 263,75 грн.; вересень 2017 року - 109 780,00 грн.; жовтень 2017 року - 230 681,30 грн; лютий 2018 року - 85 920,00 грн.

- пункту 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637, що призвело до неоприбуткування готівки у періоді з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року на суму 5800,00 грн.

- пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 - ВР із змінами і доповненнями, п.2.4 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 під № 40/10320 із змінами і доповненнями в результаті чого не проведено розрахункові операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів та не відображенням таких операцій у відповідній книзі обліку на загальну суму 5800,00 грн. за 2017 рік (т.1, а.с. 24-76).

Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки 28 лютого 2020 року прийнято вимогу № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 185 960,28 грн. (т.1, а.с. 18)

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 170,00 грн. (т.1, а.с. 20).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 92980,14 грн. (т.1, а.с. 22).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № , форми «Р» яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1687634грн., з яких 1350107,20 грн. сума основного платежу, 337526,80 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.2, а.с. 21).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, форми «Р» яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1875148,81 грн., з яких 1500119,05 грн. сума основного платежу, 375029,76 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.2, а.с. 23).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, форми «ПС», яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. (т. 2, а.с. 25).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, форми «ПС», яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 1 грн. (т.2, а.с. 27).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, форми «Р» яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 140636,15 грн., з яких 112508,92 грн. сума основного зобов`язання, 28127,23 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій (т.2 а.с. 29).

06 березня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № , форми «ПС», яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 680 грн. (т.2, а.с.31).

08 квітня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято рішення №4/05-99-53-34/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ОСОБА_1 (т.1, а.с. 85).

Позивач скористалася правом адміністративного оскарження та звернулася до ДПС України зі скаргами на вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 11.03.2020, податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.01.2017 року (т.1, а.с. 108-111, 118-119, 122-131).

Рішенням ДПС України від 16.04.2020 за № 13691/6/99-00-08-06-01-06 та від 22.05.2020 за № 16920/6/99-00-08-05-04-06 за результатами розгляду скарг, скарги залишені без задоволення (т. 1, а.с. 192-194, т. 2 80-87).

У справі не є спірним, що у розгляді матеріалів скарги (в режимі телеконференції) приймали участь позивач, представник позивача та представник Ради бізнес-омбудсмена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпунктів 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України 20.1. контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75ПК Украйни визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За змістом підпунктів 78.1.4 та 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України 78.1. документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Щодо доводів апелянта, що контролюючим органом не дотримано вимог процедури проведення перевірки, зокрема, невручення позивачу копії наказу про проведення перевірки, свідчить про її незаконність та нівелює правові наслідки такої перевірки, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, суд зазначає наступне.

26 вересня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області, у зв`язку з отриманням податкової інформації по фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 , направлений запит від 25 вересня 2020 року вих. № 6559/10/05-99-33-06 про надання інформації та її документальне підтвердження рекомендованим листом про вручення (№ поштового відправлення 550), яке не було вручено платнику та повернуто до ГУ ДПС у Донецькій області 01 листопада 2019 року з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (т.1, а.с. 199-200, 208-209).

19 листопада 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято наказ №680 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , з 23 грудня 2019 року тривалістю 5 робочих днів (т.1, а.с. 83).

22 листопада 2019 року позивачу було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу ГУ ДПС у Донецькій області № 680 від 19 листопада 2019 року та повідомлення про проведення перевірки №235/05-99-33-06 від 20 листопада 2019 року (№ поштового відправлення 824), які було повернуто до відповідача з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (т. 1, а.с. 83-84, 88).

Відповідно до вимог ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Позапланова документальна невиїзна перевірка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 проведена на підставі підпункту 20.1.4, підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 підпункту 78.1.7, пункту 78.1, статті 78, статті 79 Податкового Кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у відповідності до наказу № 680 від 19.11.2019, повідомлення про проведення перевірки від 20.11.2019 № 235/05-99-33-06, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області, з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року, за результатами якої складено акт позапланової документальної невиїзної перевірки № 29/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 10.01.2020 року, який надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному статтею 42, пунктом 86.4 статті 86 ПК України платнику податків 11 січня 2020 року, (№ поштового відправлення 161) та повернуто до ГУ ДПС у Донецькій області з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (т.1, а.с. 204-205).

Отже, у відповідності до ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Наказ про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивачем не оскаржувався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржником не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у період з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року (період, що перевірявся) знаходилася на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група 5%), була платником: єдиного податку; єдиного соціального внеску від здійснення підприємницької діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 до перевірки на запит про надання інформації та її документального підтвердження не надані первинні документи, що підтверджують отримання доходів від господарської діяльності, а саме: договори, накладні, виписки банку, відомості по реалізації товарів, акти виконаних робіт, відомості нарахування та виплати заробітної плати, інші документи, що підтверджують отримання доходів, чим порушено вимоги підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 та пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України. Обсяг отриманих доходів визначався за відомостями про рух грошових коштів на банківських рахунках фізичної особи платника податків ОСОБА_1 : № НОМЕР_2 у Краматорському філіалі АТКБ «Приватбанк», м. Краматорськ МФО 335548; № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 в АТ «Сбербанк» МФО 320627. При перевірці використані бази даних: «ІС Податковий блок», ЦБД.

Відповідно до Акту перевірки, фізична особа платник податків ОСОБА_1 у грудні 2016 року, знаходившись на спрощеній системі оподаткування, здійснювала діяльність з продажу деталей та приладдя для автотранспортних засобів (КВЕД 45.3), не зазначену у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування. У зв`язку з ненаданням платником для проведення перевірки первинних документів за період діяльності з 13.10.2016 по 28.01.2019 не надається можливим дослідити питання здійснення діяльності, що підлягає ліцензуванню (т. 2 а.с. 37зв.).

Так, позивач отримала 27.12.2016 року доход від виконкому Добропільської міської ради у сумі 48000 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Краматорському філіалі АТКБ «Приватбанк» м. Краматорськ МФО 335548, від реалізації товару (призначення платежу: за придбання колісних дисків для транспортних засобів згідно накладної № 7 від 26.12.2016 відповідно до договору № 232-юр від 23.12.2016, платіжне доручення № 965 від 27.12.2016).

Позивачем не спростовано висновок податкового органу, що надходження грошових коштів на банківський рахунок не є доходом, пов`язаним із його господарською діяльністю, що стало підставою для висновку податкового органу про застосування вимог ч. 7 п.п. 298.2.3 пункту 298.2 ст. 298 ПК України. Первинні документи позивачем не надані ані під час перевірки, ані до суду. Будь-яких пояснень з цього приводу представником позивача під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до виписок банку по розрахунковим рахункам фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , наданих Краматорським філіалом АТКБ «Приватбанк» м. Краматорськ по рішенню суду в рамках кримінального провадження №000902 від 02 листопада 2017 року та наданих прокуратурою Донецької області на запит Головного управління ДПС у Донецькій області, на рахунок НОМЕР_2 надійшли кошти на загальну суму 8 786 909,28 грн., в тому числі:

за період з 16 листопада 2016 року (дата відкриття рахунку) по 31 грудня 2016 року у сумі 1 388 000,00 грн за виконані роботи, надані послуги;

за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у сумі 6 969 309,28грн за виконані роботи, надані послуги;

за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року у сумі 429 600грн. (т. 3 а.с.178-189).

За період з 01січня 2019 року по 28 січня 2019 року грошові кошти не надходили.

Ненадання позивачем до перевірки первинних документів, що підтверджують отримання доходів від господарської діяльності, а саме договорів, накладних, виписок банку, відомостей по реалізації товарів, актів виконаних робіт, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, інших документів що підтверджують отримання доходів є порушенням вимог підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 та пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 4 частини 1 статі 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» унормовано, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно частини 7 статі 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449) в редакції, що діяла до 26.06.2018, обчислення сум єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу IV Інструкції № 449 в редакції, що діяла до 26.06.2018, встановлено, що платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

У разі якщо таким платником не отримано доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Нормами пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 449, в редакції, що діє з 26 червня 2018 року, передбачено, що для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Актом перевірки встановлено, що у періоді з 13 жовтня 2016 року по 28 січня 2019 року фізична особа-платник податків ОСОБА_1 діяльність здійснювала на спрощеній системі оподаткування, сплачувала єдиний податок, але порушивши умови перебування на спрощеній системі оподаткування, з 01 січня 2017 року повинна була перейти на загальну систему оподаткування та нараховувати єдиний внесок з чистого доходу, отриманого від підприємницької діяльності.(т. 2 а.с. 49зв.).

У ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено, що фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 у порушення пп.16.1.2, пп.16.1.4 п. 16.1 ст.16, абз. а) п. 176.1ст.176, п. 177.2 ст. 177 ПК України, занижена сума загального оподатковуваного доходу за період з 01 січня 2017 року по 28 січня 2019 року у сумі 7500595,28 грн., в тому числі: за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у сумі 7070995,28 грн, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року у сумі 429 600,00 грн. (не задекларований загальний оподатковуваний дохід, пов`язаний з господарською діяльністю) та занижена сума чистого оподатковуваного доходу за період з 01 січня 2017 року по 28 січня 2019 року у сумі 7 500 595,28 грн, в тому числі: за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у сумі 7 070 995,28 грн, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 у сумі 429 600,00 грн.

Заниження чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період призвело до заниження суми доходу, з урахуванням максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок за 2017 рік у сумі 498 750,00 грн., за 2018 рік на суму 429 600,00 грн., чим порушений пункт 1 частини 2 статті 6, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т. 2, а.с. 51зв.).

Порушивши умови перебування на спрощеній системі оподаткування фізична особа-платник податків ОСОБА_1 у відповідності до частини 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України мала перебувати на загальній системі оподаткування з 01.01.17 року (опис порушення наведено у п 2.2 акту) та, відповідно до пункту 181.1 ст. 181 розділу V ПК України, зареєструватись платником податку на додану вартість.

Відповідно до вимог пункту 181.1 статті 181 Розділу V Податкового Кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотримання вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу.

Згідно пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України повинна була надати до контролюючого органу реєстраційну заяву на реєстрацію як платника податку на додану вартість не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів.

Граничний термін реєстрації платником податку на додану вартість 10 січня 2017 року.

В порушення пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України заява на реєстрацію як платника податку на додану вартість станом на 10 січня 2017 року не надана.

Згідно до підпункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Платник податків не зареєструвався платником податку на додану вартість та не надавала до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ за наступні податкові періоди, за які визначені перевіркою об`єкти оподаткування : січень 2017 року, березень 2017 року , квітень 2017 року , травень 21017 року, червень 2017 року, липень 2017 року , серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, лютий 2018 року, чим порушено вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України.

Відповідно пункту 46.1 статті 46 Податкового Кодексу України «податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.».

Відповідно пункту 203.1 статті 203 Податкового Кодексу України «податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця».

Порушивши умови перебування на спрощеній системі оподаткування фізична особа-платник податків ОСОБА_1 у відповідності до частини 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, підпункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України є платником інших податків і зборів на загальній системі оподаткування з 01.01.17 р. та, відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, зареєструватись платником податку на додану вартість.

Внаслідок порушення вимоги пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, фізична особа-платник податків ОСОБА_1 відповідно до пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України підлягає обов`язковій реєстрації як платника податку на додану вартість до 10 січня 2017 року.

Згідно підпункту 2 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податків.

Згідно пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування с операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України будь - яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, а саме дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбутковування коштів у касі платника податку, а вразі відсутності такої - дата виникнення інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податків.

Згідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно до підпункту «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Згідно до пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 10 січня 2017 року по 28 січня 2019 року встановлено їх заниження на загальну суму 1 500 119,05 грн., в тому числі по періодам: січень 2017- 20 997,20 грн; березень 2017 року -19 914,80 грн; квітень 2017 року - 5 844,40грн; травень 2017 року - 279 451,60 грн; червень 2017 року - 91 426грн; липень 2017 року - 195 840грн; серпень 2017 року - 460 263,75грн; вересень 2017 року - 109 780грн; жовтень 2017 року - 230 681,30 грн; лютий 2018 - 85 920 грн.

Відповідно до п. 292.1. ст. 292 ПК України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Відповідно до п. 292.6 ст. 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Відповідно до підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 ПК України суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єкт ПК України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно з абзацом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платником єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Згідно з п. 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення

На підставі акту позапланової документальної невиїзної перевірки №29/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 10 січня 2020 року у відповідності до вимог п. 299.11 ст. 299 Податкового Кодексу України проведено анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за рішенням №4/05-99-53-34 від 08 квітня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. Рішення про виключення платника податків ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року з реєстру платників єдиного податку № 4/05-99-53-34 від 08 квітня 2020 року.

Враховуючи, наведене суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснюючи перевірку позивача, податковий орган діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України з питань оподаткування.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що у податкового органу відсутні докази, які підтверджують порушення, а саме немає первинних документів (договорів, накладних, тощо), руху коштів, а лише сам акт з необгрунтованими висновками, суд звертає увагу, що суд першої інстанції неодноразово наголошував , що як до перевірки, так і у судове засідання, позивачем не надано первинних документів, тому перевірка проводилася за відомостями про рух грошових коштів на банківських рахунках фізичної особи платника податків ОСОБА_1 та інформації, отриманої на підстав листа прокуратури в рамках кримінального провадження. Первинні документи не були надані і під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів апелянта, що на день складення акта та на час прийняття рішень вона не була виключена з реєстру 01.01.2017р. та, що вся суть перевірки полягає в позбавлені права перебування на єдиному податку без прийняття відповідного рішення, суд зазначає наступне.

Зняття з обліку фізичної особи підприємця в контролюючому органі здійснюється у порядку, встановленому п. 65.10 ст. 65, ст. 67 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі ПКУ), розд. ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Мінфіну від 22.04.2014 № 462) (далі Порядок №1588).

Так, згідно п.п. 6 п. 11.18 Порядку № 1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Положеннями пункту 299.11 статті 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Згідно п. 75.1.2 документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За змістом підпунктів 78.1.4 та 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України 78.1. документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Враховуючи, що позапланова перевірка, за результатами якої було прийнято рішення від 08 квітня 2020 року № 4/05-99-53-34 «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку», була проведена податковим органом виключно на підставі наявних у нього даних, зокрема, відомостями про рух грошових коштів на банківських рахунках та інформації, отриманої на підставі листа прокуратури в рамках кримінального провадження, бази даних «ІС Податковий блок», ЦБД, що узгоджується з приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

При цьому, нормами ПК України не встановлено строки прийняття рішення контролюючим органом, а пов`язане з прийняттям на підставі акта перевірки рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

При цьому, з огляду на передбачений підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК України такий принцип податкового законодавства України як невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства, реєстрація позивача платником єдиного податку (формальна наявність у платника неанульованого свідоцтва платника єдиного податку) не є достатньою підставою для застосування спрощеної системи оподаткування, оскільки податкове законодавство пов`язує статус платника єдиного податку з дотриманням низки умов, а не лише з наявністю відповідної реєстрації. Реєстрація платником податків за спрощеною системою оподаткування в порушення вимог закону не може ставити особу в більш вигідне становище в порівнянні з іншими платниками податків.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на практику Верховного Суду у справах № 826/7595/15, 805/429/17-а, 804/3368/16, оскільки обставини у зазначених справах не є тотожними обставинам цієї справи. В даному випадку на адресу позивача був направлений запит про надання інформації, копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, які згідно поштових відправлень були повернуті податковому органу з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання», в той час як у зазначених апелянтом справах документ був направлений після початку перевірки, в матеріалах справи відсутній наказ контролюючого органу вищого рівня про проведення перевірки та належним чином складений акт за результатами такої перевірки.

Доводи апелянта стосовно висновку Ради бізнес-омбудсмена не приймаються до уваги, оскільки носять рекомендаційний характер.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. у справі № 200/4341/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць