Справа № 464/6014/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 464/6014/18 пров. № А/857/2290/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зубашевського Н.П.,

представника відповідача Карнидала В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Гулкевич І.З.; складене у повному обсязі 02 грудня 2020 року) в адміністративній справі № 464/6014/18 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Левандівський дворик», про визнання протиправними та скасування приписів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати приписи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (далі - ДАБК) у м. Львові від 03.09.2018 та 01.03.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, якими зобов`язано ОСОБА_1 в тридцятиденний термін з дня отримання цих приписів усунути виявлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зазначені у цих приписах.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира по АДРЕСА_1 , яка обладнана балконом. За його заявою правління ОСББ «Левандівський дворик» рішенням № 2 від 25.05.2018 надало йому дозвіл на влаштування накриття над частиною його балкону із склінням, що надалі й було виконано. Відповідач вважає, що на такі роботи позивач повинен був отримати дозвіл органу ДАБК на виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим 03.09.2018 видав припис про усунення порушень вимог законодавства, а постановою від 03.10.2018 № 0006-вих-3473/103 визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною шостою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та наклав штраф у розмірі 17 000 грн.

Постановою відповідача № 0006-вих-916/22 від 13.03.2019 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання вимог припису від 03.09.2018. Також 01.03.2019 відповідач видав повторний припис про усунень вказаних порушень.

Вказуючи, що засклення балкону не належить до самочинно встановленого об`єкта, яке порушує або може порушувати умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не потребує отримання відповідних дозволів, з покликанням на статтю 383 ЦК України, статті 152, 179 ЖК УРСР, пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 1327, просить позов задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Інспекція ДАБК у м. Львові, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в ході проведеної перевірки було встановлено проведення позивачем будівельних робіт з прибудови балкону на другому поверсі до будинку по АДРЕСА_1 , які відповідають класу наслідків - СС» та потребують отримання дозвільних документів. Проте, вказані дозвільні документи позивач не отримував, що стало підставою для притягнення його до відповідальності у зв`язку з цим та винесення припису про усунення виявлених порушень, а надалі - притягнення його до відповідальності за невиконання вказаного припису та винесення іншого припису. Вказує, що відповідно до п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проєктуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно-планувальними завданнями. При проєктуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено, зокрема улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління. Вказані судом норми (які начебто дозволяють скління балкону без отримання дозвільних документів) виключають поширення таких на роботи, які здійснені з втручанням у несучі конструкції. У ході перевірок було здійснено фотофіксацію, яка підтверджує те, що в несучу стіну будинку позивача вибито 4 отвори з метою забиття дерев`яних балок, які слугуватимуть для влаштування даху, також встановлено металевий каркас. Із фотофіксації видно, що здійснюється мурування капітальних стін з газоблоків, які в результаті з однієї сторони є з віконним отвором, а з іншої - суцільна капітальна стіна, тому стверджувати, що це є скління балкону, є безпідставним та необґрунтованим. Суд першої інстанції неповно дослідив протокол правління ОСББ «Левандівський дворик», яким позивачу дозволено влаштувати накриття з м`яких покрівельних матеріалів, проте останній влаштував дах із жорсткого покрівельного матеріалу. Також апелянт ставить під сумнів висновок експерта № 86 від 20.05.2019, з огляду на ненадання чіткої відповіді щодо невиявлення втручання в несучі конструкції, а описова частина вказаного висновку також не дає відповіді на поставлені питання, при тому, що визначення належності виконаних робіт до самочинного будівництва знаходиться в площині правової оцінки, яку повинен надавати виключно суд. Також є помилковими висновки суду першої інстанції щодо неможливості проведення його перевірки на підставі та у спосіб, що визначені Порядком № 533 та статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з огляду на відсутність у позивача статусу суб`єкта містобудування.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач та його представник, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 (далі - Закон України № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі - Порядок № 533).

Відповідно до пунктів 5, 7 Порядку № 533 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки, є, зокрема: перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183152366 від 01.10.2019.

На підставі звернення ОСОБА_3 від 07.08.2018 щодо незаконної прибудови за адресою АДРЕСА_1 , інспекція ДАБК у м. Львові провела позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: проведення будівельних робіт на АДРЕСА_1 , про що склала Акт № 1/483.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 провів будівельні роботи з прибудови балкону на другому поверсі до будинку по АДРЕСА_1 . На час проведення перевірки будівельні роботи не проводились. Клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва - СС2. В єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за цією адресою відсутня.

На підставі вказаного Акта провідний спеціаліст відділу інспекційної роботи інспекції ДАБК у м. Львові ОСОБА_4 склав 03.09.2018 стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за частиною шостою статті 96 КУпАП та видав припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, згідно з яким в 30-денний термін з дня отримання цього припису необхідно усунути виявлені порушення.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 03.10.2018 начальник інспекції ДАБК у м. Львові Цабак В.Я. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 0006-вих-3473/103, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Зі змісту цієї постанови видно, що під час проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 посадові особи Інспекції ДАБК у м. Львові встановили, що ОСОБА_1 проведені будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) наслідками.

Пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) наслідками.

Згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на момент проведення перевірки відомості про реєстрацію документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні, що в свою чергу кваліфікується, як виконання робіт без дозволу на виконання зазначених робіт.

01 березня 2019 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт було складено акт № 76-пп, протокол про адміністративне правопорушення від 01.03.2019 № б/н та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, згідно з яким в 30-денний термін з дня отримання цього припису необхідно усунути виявлені порушення.

13.03.2019 за результатами розгляду вказаного протоколу відповідач виніс постанову № 0006-вих-916/22 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Зі змісту постанови видно, що під час проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва за адресою: Роксоляни, 87/51 у м. Львові посадові особи відповідача встановили, що ОСОБА_1 не виконав вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.09.2018, чим порушив приписи абзацу четвертого пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

За результатами судового оскарження рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 18.10.2019 у справі № 1.380.2019.003121, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, зазначені вище постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.10.2018 за № 0006-вих-3473/103 та від 13.03.2019 за № 0006-вих-916/22 були скасовані, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була закрита.

Також позивач не погодився із вищевказаними приписами Інспекції ДАБК у місті Львові та оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, суд першої інстанції мотивував його тим, що Порядок № 553 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання саме замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

За визначенням, даним у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України № 3038-VI замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» (частина перша статті 34 Закону № 3038-VI).

В розумінні цих норм та з огляду на відсутність відповідних доказів, позивач не має статусу суб`єкта містобудування, що виключало можливість проведення вищезазначених перевірок, а відтак нівелюються й наслідки проведених перевірок.

Відповідно до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406, до переліку входять роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції.

Також відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики Україні від 24 травня 2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва: у квартирах (багатоповерхових будинках) - перепланування, не пов`язані з змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ, без порушенні несучих конструкцій; збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, заскленні балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах перестановка в межах призначених приміщень, обладнання; поточний ремонт будівель та споруд без змін призначення приміщень; заміна матеріалу стін будинків садибного типу, будівель без збільшення розміру фундаменту чи поверховості (допустиме відхилення площі 5 %).

З огляду на встановлені у справі обставини та надані сторонами докази, ОСОБА_1 не проводив жодних будівельних робіт стосовно належного йому житлового приміщення (квартири), які потребують одержання дозвільних документів на право виконання таких робіт.

Зокрема, із висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 № 86 від 20.05.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за письмовим зверненням ОСОБА_1 видно, що засклення балкону квартири АДРЕСА_3 виконано відповідно пункту 4.10 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» із змінами. При обстеженні конструкцій накриття та засклення частини балкону цієї квартири, не було виявлено робіт в несучі конструкції чи інженерні мережі будинку. Роботи по влаштуванню накриття та засклення частини балкону квартири АДРЕСА_3 не потребують документів, що дають право на їх виконання та, після закінчення яких, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що покликання апелянта на те, що експерт у своєму висновку надав відповіді на правові питання, загалом на законність цього висновку не впливає і належними та допустимими доказами висновки експерта не спростовані.

А із копій технічних паспортів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , складених станом на 26.08.2016 та 30.09.2019, видно, що після проведення будівельних робіт позивачем із влаштування накриття над частиною його балкону із склінням, геометричні розміри об`єкта балкон (тераса, лоджія) не змінились.

За змістом витягу з протоколу Правління ОСББ № 2 від 25.05.2018, на засіданні Правління було розглянуто заяву ОСОБА_1 про погодження засклення балкону у квартирі АДРЕСА_3 та ухвалено одноголосне рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 влаштувати накриття над частиною його балкону із склінням.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим приписам, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав належних доказів на спростування вказаних обставин та підтвердження втручання позивача в несучі конструкції, необхідність отримання відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, а відтак і правомірності оскаржуваних приписів.

Одна лише фотофіксація, яка долучена до матеріалів справи, не надає відповіді щодо вчинених позивачем робіт, класу цих робіт та не підтверджує втручання позивача в несучі конструкції будинку, а решта доводів загалом ґрунтуються на припущеннях.

Вказані обставини встановлені також рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 18.10.2019 у справі № 1.380.2019.003121, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, яким скасовано постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.10.2018 № 0006-вих-3473/103 та від 13.03.2019 № 0006-вих-916/22 та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , які за вимогами частини четвертої статті 78 КАС України мають преюдиційне значення для цієї справи, не доказуються при розгляді такої та враховуються судом при прийнятті рішення у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Кон-венція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в адміністративній справі № 464/6014/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 15 березня 2021 року.