Справа № 460/2580/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
26 лютого 2021 р. м. Рівне №460/2580/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання А.М. Юрчук, сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Дяденчук А.І.,
відповідача - 1: представник Китовська Л.Г.,
відповідача - 2: представник не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовом
доРівненської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації
про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач - 1), Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач - 2) про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 позов ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 24 березня 2020 року №37 дск-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації від 25 березня 2020 року №64-к "Про проведення розрахунку та видачу трудової книжки ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації з 25 березня 2020 року;

- стягнуто з Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2020 року по 08 лютого 2021 року у сумі 159195 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок;

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено негайного виконання.

15.02.2021 від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00грн та 3363,20грн судового збору.

18.02.2021 від Рівненської обласної державної адміністрації надійшли заперечення проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 23.02.2021 заяву про стягнення судових витрат призначено до розгляду на 26.02.2021.

У судовому засіданні 26.02.2021 представник позивача підтримав подану заяву у повному обсязі. Зазначив, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та зі сплати судового збору, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Під час судового розгляду справи було заявлено клопотання про відшкодування витрат на надання правничої допомоги, однак внаслідок неможливості до закінчення судового засідання надати підтверджуючі документи, судом не вирішено дане питання.

Понесені позивачем витрати є повністю співмірними зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих послуг, витраченим часом, підтверджені належним чином документально, а тому підлягають відшкодуванню.

Представник відповідача заперечила проти стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, вказавши, що заява про ухвалення додаткового судового рішення є необґрунтованою.

Зазначила, що дана справа належить до справ незначної складності, а тому розмір гонорару не відповідає витраченому на правову допомогу часу.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, подані в обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

У силу вимог п.10 ч.3 ст.2 КАС України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, визначаючи суму, що належать до відшкодування позивачу, необхідно застосовувати критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм КАС України та Закону №5076-VІ дозволяє дійти висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються на користь позивача за умови їх підтвердження:

1) договором про надання правової допомоги;

2) документами щодо фактичного надання такої допомоги з документальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом;

3) документами, що підтверджують оплату наданих адвокатом послуг.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу у даній справі надавав адвокат Дяденчук А.П. згідно з ордером від 25.03.2020 серії ВК №100443, виданим Адвокатським об`єднанням "Скорпіон" (т.1 - а.с.225).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 25.03.2020, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "Скорпіон", додаткову угоду №1 від 15.04.2020 та додаткову угоду №2 від 30.12.2020 до договору про надання правової від 25.03.2020, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 09.02.2021 до договору від 25.03.2020 про надання правової допомоги з описом наданої допомоги та розрахунком витраченого часу, рахунок №1 від 08.02.2021 (т.3 - а.а.с.86-92).

Загальна сума гонорару адвоката згідно з актом приймання-передачі від 09.02.2021 складає 20000,00грн. Цю суму сплачено ОСОБА_1 . Адвокатському об`єднанню "Скорпіон", що підтверджується квитанцією від 10.02.2021 №МР_АВО11097GNB_17839123 (т.3 - а.с.93).

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає цілком обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 25.03.2020.

Щодо стягнення витрат у виді судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закон №3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відтак, у справах, де предметом судового розгляду є виключно питання щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, позивачі звільняються від сплати судового збору.

Отже, в силу вимог ст.5 Закону №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду.

Судом встановлено, що разом з позовною заявою позивачем подано квитанцію про сплату судового збору у сумі 2522,40грн (т.1 - а.с.15).

Відповідно до п.1 ч.1. ст.7 Закону №3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону №3674-VI, у випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат у виді судового збору у сумі 3363,20грн у суду відсутні.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення в адміністративній справі №460/2580/20 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, Рівненської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - 1: Рівненська обласна державна адміністрація (майдан Просвіти, буд.1, м.Рівне, 33028, код за ).

Відповідач - 2: Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (вул.16 Липня, буд.38, м.Рівне, 33028, код за ).

Повне рішення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді складено 16 березня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар