Справа № 752/12405/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києвіапеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 15.01.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

ОСОБА_1 20 листопада 2020 року звернувся до суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд стягнути з відповідача судові витрати 430 грн судового збору, 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 100,74 грн витрат на послуги поштового зв`язку.

Крім того, позивачем 11.01.2021 подано до Голосіївського суду міста Києва відповідь на заперечення відповідача на заяву щодо ухвалення додаткового рішення, в якій, окрім іншого, позивачем заявленого, що до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу підлягають в розмірі 15600,00грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Вирішено присудити до стягнення з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 420 грн. судового збору, 10 грн. банківських послуг та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, апелянтом зазначено, що задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції надав невірну оцінку заяві відповідача чим створив штучні умови для зменшення витрат на правову допомогу та послався на постанову Верховного Суду, що не містить правових висновків з приводу вирішення питання пов`язаних із розподілом судових витрат.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2021 року постановлено призначити справу до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2021 року.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 15.03.2021 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у випадках, якщо, зокрема, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Слід зазначити, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України підставою для винесення додаткового рішення може бути неухвалення судом рішення щодо однієї з позовних вимог, якщо щодо решти вимог, заявлених у позові, рішення ухвалено. Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі позовні вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

При цьому, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 у повному обсязі, при цьому, після ухвалення судом рішення у справі позивачем подано заяву про стягнення з відповідача понесених судових витрат, що склали (з урахуванням заяви про збільшення):

- 430 грн судового збору;

- 15 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- 100,74 грн витрат на послуги поштового зв`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем при зверненні до Голосіївського суду міста Києва з даним адміністративним позовом подано докази сплати судового збору в розмірі 420,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копіює квитанції від 13.07.2020 року № 17_12.

Крім того, в понесення судових витрат позивачем до заяви додано копії квитанцій про оплату послуг поштового зв`язку щодо направлення кореспонденції на адресу суду та відповідача, на загальну суму 100,74 грн.

При цьому, суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про ухвалення в справі додаткового рішення частково, питання щодо стягнення з відповідача витрат на послуги поштового зв`язку не вирішив, хоча зазначав про такі вимоги позивача.

Враховуючи, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, а понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, колегія суддів приходить до переконання, що такі підлягають стягненню у повному обсязі.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції, в частині визначення розміру витрат, що підлягають стягненню на користь позивача, понесених на професійну правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між Адвокатом Юшиним Д.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання адвокатських послуг від 16.06.2020 р., відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат зобов`язався надавати позивачу адвокатські послуги щодо захисту прав та інтересів останнього у будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах загальної юрисдикції України (в тому числі адміністративних судах) та правоохоронних органах, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

02 листопада 2020 року між сторонами укладено доповнення до договору про надання адвокатських послуг, згідно якого доповнено умови вищевказаного договору.

На підтвердження надання клієнту правової допомоги сторонами підписано акти обсягів наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (детальний опис робіт) від 10.11.2020 р. та від 24.12.2020 р.

На підтвердження оплати за надані послуги позивачем надано квитанції від 23.09.2020 року № 129Е231ССЕ на суму 4 500 грн, від 10.11.2020 р. № 384Т002VGO на суму 4 500 грн та квитанція № 384Т0033НG від 24.12.2020 р. на суму 6 600 грн.

Як вбачається із змісту вказаних актів надання послуг, адвокатом Юшиним Д.В. надавались позивачу наступні послуги:

- консультація щодо законодавчого врегулювання правовідносин у сфері правил дорожнього руху та ін. (0,7 год.);

- вивчено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення (0,15год.);

- збір доказів на обґрунтування вимог позовної заяви (0,7год.);

- виготовлення позовної заяви ( 3 год.);

- консультація щодо розгляду справи за розміщеними у ЄДРСР та отриманими поштою ухвалами про залишення позовної заяви без руху та про відкриття провадження у справі (0,4 год.);

- виготовлено заяву про усунення недоліків позовної заяви (0,35год.);

- виготовлено заяву про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті справи (0,6год.);

- виготовлено заяву неможливість виконати обов`язки сторони в адміністративній справі ( 0,4год.);

- здійснення щоденного моніторингу ЄДРСР у період липень-вересень, листопад, з питань, що стосуються розгляду даної справи (0,3 год.);

- здійснення щоденного моніторингу ЄДРСР у період листопад-грудень, з питань, що стосуються розгляду даної справи (0,3 год.);

- виготовлено заяву про надіслання копії рішення (0,5 год.);

- вивчено заперечення відповідача щодо ухвалення додаткового рішення (0,7год.);

- надано консультацію позивачу щодо стану розгляду справи та щодо існуючої судової практики з питань відшкодування судових витрат (0,9год.);

- виготовлено відповідь на заперечення відповідача щодо розподілу судових витрат (2,7год.);

- складено детальний опис робіт в акті приймання-передачі виконаних робіт за листопад (1,2год.);

- складено детальний опис робіт в акті приймання-передачі виконаних робіт за грудень (0,4год.).

Загалом, згідно актів обсягів наданих послуг і виконаних робіт адвокат затрачено 13,1 год.(7,6год.+ 5,5год.), при цьому вартість однієї годи надання послуг/робіт складає 1200,00грн.

Проте суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги.

Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті1 Закону №5076-VI встановлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).

Відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, здійснення щоденного моніторингу ЄДРСР з питань, що стосуються розгляду даної справи та складання детального опису робіт в акті приймання-передачі виконаних робіт, (загалом 2,2 год.) не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в стст.1, 19 закону №5076-VI, відповідно, не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Відтак, згідно наданих до матерів справи актів обсягів наданих послуг і виконаних робіт підтверджується надання адвокатом послуг протягом 10,9 год. (13,1год.-2,2год.). Враховуючи встановлену договором вартість однієї години надання послуг в розмірі 1200,00грн, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 13 080,00грн (10,9 год.*1200,00 грн).

Щодо визначення співмірності заявленої до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом та обсягом наданих послуг, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений Позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем до суду подано заперечення щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції витрат на правову допомогу.

Така заява містить доводи як щодо не співмірності заявленої суми витрат із заявленими позовними вимогами так і доводи, що частина заявлених в акті послуг не відносяться до правової допомоги

При цьому, відповідач вважає, що витрати на професійну правову допомогу взагалі не підлягають стягненню, оскільки сам факт скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є достатньою винагородою.

Відтак, доводи апелянта щодо штучного створення судом умов для зменшення розміру витрат на правову допомогу є безпідставними.

Задовольняючи заяву позивача про розподіл судових витрат суд першої інстанції врахував доводи таких заперечень, однак не надав їм належної оцінки.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі №120/3929/19-а.

Як вбачається із змісту заперечень відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу, такий загалом вказує на те, що дана справа є незначної складності, вирішувалась без проведення судового засідання, а предметом оскарження була постанова, якою на позивача накладено адміністративне стягнення в розмірі 450,00грн, тоді як у первинній заяві позивачем до стягнення заявлено 9 000,00 грн.

Колегія судів частково погоджується з доводами відповідача викладеними в запереченнях, а також з висновками суду першої інстанції, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правову допомогу та час вказаний адатом, як затрачений на надання послуг в рамках даної справи.

З матерів справи вбачається, що позовну заяву складено на трьох аркуша, а докази надані в обґрунтування заявленого позову складаються лише з копії гарантії на захисну плівку, сертифікату відповідності, копії оскаржуваної постанови та пояснень свідка, що був присутній при складанні оскаржуваної постанови.

Відтак, затрата часу на виконання таких послуг близько 4 годин є очевидно завищеною.

Також завищеними є показники, вказані в акті про надання послуг щодо складення процесуальних документів, таких як заява про усунення недоліків позовної заяви у вигляді надання на доказів сплати судового збору, заяви щодо вирішення питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті, заяви про неможливість виконання обов`язку сторони в адміністративній справі (щодо неотримання відзиву на позов) та заяви про надіслання копії рішення, що згідно з актами склали близько 2 годин.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, дана справа є не складною, існує стала судова практика щодо вирішення спору, який виник між сторонами та відповідно не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу підлягає задоволенню частково, зокрема в сумі 6 540,00грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення з недостатнім правовим обґрунтуванням, а тому наявні підстави для його скасування.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правову допомогу при вирішенні спору в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 КАС України вирішенню підлягає питання про розподіл судових витрат.

Як зазначено раніше, між позивачем та адвокатом Юшиним Д.В. укладено договір про надання адвокатських послуг від 16.06.2020 року.

Відповідно до пункту 4.2 договору вартість наданих послуг розраховується відповідно до години роботи за формулою, де 1 година дорівнює 1200,00 грн.

На підтвердження надання клієнту правової допомоги сторонами підписано акт обсягів наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (детальний опис робіт) від 19.02.2021 року № 02/адм. В підтвердження оплати за надані послуги копії квитанції не надано.

Відповідно до змісту акту надання послуг, загалом адвокатом для надання послуг витрачено 1,5 год. при цьому вартість однієї години робіт становить 2 800,00грн (1,5 год. * 1200,00 грн).

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів внесення змін договору про надання послуг від 16.06.2020 щодо вартості однієї години виконання послуг, відтак, заявлена позивача сума витрат може бути задоволена лише в розмірі 1800,00грн (1,5 год. *1200,00грн).

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити частково.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року скасувати та прийняти нове яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 420 грн судового збору, 100,74грн витрат на послуги поштового зв'язку та 6540,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 800,00грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 15.03.2021 р.)