Справа № 640/14164/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ № 640/14164/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Про Едюкейшн Груп»
доРегіонального сервісного центру МВС в м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Едюкейшн Груп» (позивач/ ТОВ «ПЕГ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (відповідач), в якому просить суд:

«визнати неправомірним рішення РСЦ МВС в м. Києві, щодо відмови у погодженні погодження робочих планів і програм поданих ТОВ «ПЕГ»;

зобов`язати РСЦ МВС в м. Києві розглянути заяву про перевірку та погодження робочих програм і планів з підготовки водіїв транспортних засобів з додатками, відповідно до вимог чинного законодавства».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив у погодженні погодження робочих планів і програм, поданих позивачем, оскільки перевірка робочих і навчальних планів відповідності Типовій навчальній програмі Інструкцією про порядок організації роботи територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України щодо державної акредитації закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів, не передбачена.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав правомірності дій, оскільки, в межах розгляду отриманої заяви позивача, виявлено недоліки в поданих ТОВ «Про Едюкейшн Груп» робочих програмах та планах, про що повідомлено листом РСЦ МВС в м. Києві від 11.03.2020 №31/26-20996 вх.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Едюкейшн Груп» 26.02.2020 звернулось до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві з заявою про здійснення перевірки робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та їх погодження, за вх. 2099 від 26.02.2020.

Листом від 11.03.2020 №31/26-20996 Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві проінформовано, що робочі навчальні Програми і плани не відповідають вимогам Типової навчальної програми підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 2 березня 2010 року. Повідомлено, що заклад, що здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів має право повторно звернутися до РСЦ МВС в м. Києві для погодження документів, після усунення недоліків.

Вважаючи таку відмову відповідача щодо погодження робочих планів і програм неправомірною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-ХІІ, зі змінами та доповненнями, Міністерство внутрішніх справ України створює та веде реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та здійснює державний контроль за додержанням ними вимог законодавства у цій сфері. Основною формою державного контролю у сфері безпеки дорожнього руху за діяльністю закладів незалежно від форми власності і підпорядкування є державна акредитація закладу та атестація його викладачів, яка проводиться не рідше одного разу на п`ять років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог зазначеної статті, 20.05.2009 постановою Кабінету Міністрів України №490 затверджено Порядок державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів (далі - Порядок №490) (чинного на момент спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Порядку №490 цей Порядок визначає процедуру державної акредитації закладів незалежно від форми власності та їх філій, що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (далі - заклад), та атестації їх спеціалістів.

Пунктом 7 Порядку №490 державна акредитація закладу проводиться комісією, склад якої призначається регіональним сервісним центром МВС. До складу акредитаційної комісії залучаються представники місцевих органів управління освітою та територіальних органів Держпраці. Положення про акредитаційну комісію затверджує МВС.

Пунктом 8 Порядку №490 встановлено, що для державної акредитації заклад подає до Головного сервісного центру МВС:

заяву;

засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують право закладу на користування транспортними засобами, приміщеннями, спорудами та/або земельними ділянками для підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв;

відомості про склад спеціалістів закладу, копії документів про їх освіту, кваліфікацію, атестацію, а також відомості про матеріально-технічну базу закладу;

робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв;

висновок про матеріально-технічну базу закладу та її відповідність визначеним вимогам, затверджений керівником територіального сервісного центру МВС за місцезнаходженням закладу;

копії його установчих документів, завірені в установленому порядку.

У відповідності до пункту 9 Порядку №490 за результатами аналізу поданих відповідно до пунктів 8, 8-1 цього Порядку документів акредитаційна комісія приймає в місячний строк з дня їх реєстрації рішення про державну акредитацію закладу або про відмову в його акредитації.

Акредитованому закладові видається сертифікат за зразком згідно з додатком 1 протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення або вмотивована відмова в акредитації у письмовій формі. Сертифікат про державну акредитацію видається безстроково.

Водночас, пунктом 13 Порядком №490 встановлено рішення про відмову в державній акредитації закладу приймається у разі, коли:

стан його матеріально-технічної бази та чисельність спеціалістів не дають змогу виконати робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв;

для державної акредитації подано неповний перелік документів, передбачених пунктами 8, 8-1 цього Порядку, або в них виявлено недостовірні відомості;

у ході розгляду поданих для державної акредитації документів установлено факт одночасного використання матеріально-технічної бази (її частини) або одночасної роботи спеціаліста в кількох закладах в обсягах, що унеможливлюють виконання робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.

Рішення про відмову в державній акредитації закладу, тимчасове припинення дії сертифіката про державну акредитацію закладу, анулювання такого сертифіката може бути оскаржено до Головного сервісного центру МВС протягом місяця з дня його прийняття.

Згідно з Положенням про акредитаційну комісію з державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затверджену наказом МВС України №115 від 18 лютого 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2016 за №322/28452 (далі - Положення), акредитаційна комісія є постійно діючим колегіальним органом, що створений регіональним сервісним центром МВС. Така комісія створюється з метою проведення державної акредитації закладів (юридичних осіб (їх філій та інших відокремлених підрозділів) або фізичних осіб - підприємців), що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

У своїй діяльності акредитаційна комісія керується Конституцією, законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.

До основних завдань акредитаційної комісії належить визначення: стану матеріально-технічної бази закладу; рівня організації та проведення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів та професійного рівня спеціалістів; дотримання закладом вимог законодавства у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Відповідно до розділу ІІІ Положення, до повноважень акредитаційної комісії належать: розгляд заяв і матеріалів та прийняття рішення про державну акредитацію закладу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів відповідних категорій або відмову в акредитації; видача сертифіката про державну акредитацію закладу; видача дубліката сертифіката про державну акредитацію закладу; здійснення аналізу якості проведення закладом підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів шляхом звірки інформації, наявної в базах даних, якими користуються територіальні органи з надання сервісних послуг МВС, а також відкритої інформації, що міститься в державних реєстрах та базах даних, з поданими суб`єктами господарювання документами; розгляд заяв і матеріалів про зміну матеріально-технічної бази закладу або складу його спеціалістів; тимчасове припинення дії сертифіката про державну акредитацію; анулювання сертифіката про державну акредитацію.

Згідно із розділом ІV Положення, основною формою роботи акредитаційної комісії є засідання, що проводяться за рішенням голови комісії не рідше ніж один раз на місяць. Розгляд заяв та матеріалів з питань державної акредитації закладів, зміни їх матеріально-технічної бази, а також тимчасового припинення дії сертифіката про державну акредитацію або його анулювання акредитаційна комісія здійснює протягом одного місяця з дня їх реєстрації.

Рішення акредитаційної комісії приймаються відкритим поіменним голосуванням та відображаються у протоколах відповідних засідань. Засідання акредитаційної комісії є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше 2/3 її членів. Результати голосування визначаються простою більшістю голосів присутніх членів.

Пунктом 8 розділу ІV Положення передбачено, що результати засідання акредитаційної комісії оформляються протоколом, який підписують голова та секретар акредитаційної комісії. Рішення акредитаційної комісії затверджується наказом РСЦ МВС.

Водночас, наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 грудня 2009 року № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 грудня 2019 року № 1084) затверджено Інструкцію про порядок організації роботи територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України щодо державної акредитації закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів (Інструкція).

Згідно пунктів 2 та 3 розділу ІІ Інструкції, під час підготовки документів для подання на державну акредитацію заклад звертається до РСЦ МВС за його місцезнаходженням із заявою про перевірку та погодження (якщо немає зауважень) робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Розгляд такої заяви здійснюється у строк не більше ніж 10 робочих днів.

Якщо подані робочі програми або плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів не відповідають Вимогам, РСЦ МВС у встановлені цією Інструкцією строки письмово повідомляє заклад про відмову в їх погодженні із зазначенням вичерпних зауважень до їх змісту. Подані програми та плани в такому разі не повертаються, а зберігаються в РСЦ МВС разом із заявою закладу. Після усунення невідповідностей заклад має право в установленому цією Інструкцією порядку повторно звернутися до РСЦ МВС для погодження документів.

Так, 12.03.2020 позивачем отримано лист від 11.03.2020 №31/26-20996 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, яким ТОВ «ПЕГ» проінформовано, що робочі навчальні Програми і плани не відповідають вимогам Типової навчальної програми підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 2 березня 2010 року.

Втім, оскаржуваний лист не відповідає визначеному переліку можливих рішень, які суб`єкт владних повноважень може прийняти за результатами розгляду заяви про проведення державної акредитації.

З системного аналізу вищевикладених норм вбачається, що лист від 11.03.2020 №31/26-20996, на який позивач посилається в якості обґрунтування порушення своїх прав, носить лише інформаційний характер.

Відтак, позивач звернувся до суду із вимогою скасувати не рішення суб`єкта владних повноважень, а саме акредитаційної комісії, а із вимогою скасувати лист, що має інформативний характер.

Крім того, в ході розгляду справи, судом встановлено, РСЦ МВС в м. Києві прийнято рішення про державну акредитацію закладу ТОВ «Про Едюкейшен Груп», виданий сертифікат Серії МВС №001999 від 29.05.2020.

Як зазначено самим позивачем, ТОВ «Про Едюкейшен Груп» подано нову робочу навчальну програму та план з іншим терміном підготовки.

Виходячи з наведеного, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально-правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) та рішень суб`єкта владних повноважень.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації його повноважень, які породжують права та обов`язки у того суб`єкта, якому вони адресовані.

Разом з тим, за змістом наведених норм Конституції України та КАС України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах, а точніше вже порушене.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. При цьому, вирішуючи спір по суті, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом. У разі відповідного звернення особи, суд розглядає питання щодо наявності порушення права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішує спір.

В той же час, оскільки спірне рішення, оформлене листом не є нормативно-правовим-актом, а також не є правовим актом індивідуальної дії, носить лише інформативний характер, отже не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, відповідно, не породжує для позивача правових наслідків, не є підставою для виникнення у нього будь-яких прав та обов`язків, отже ніяким чином не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим не є предметом публічно-правового спору, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Натомість, приймаючи до уваги, що РСЦ МВС в м. Києві прийнято рішення про державну акредитацію ТОВ «Про Едюкейшен Груп», позивачу виданий сертифікат Серії МВС №001999 від 29.05.2020, позивач не надав жодних пояснень в чому полягає його порушене право або законний інтерес спірним рішенням, як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушеного права або інтересу позивача, які можуть бути захищені в рамках адміністративного судочинства.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 КАС України, проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення їх представників, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належним чином виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Про Едюкейшн Груп» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян