Справа № 360/2949/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року справа № 360/2949/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/2949/20 (головуючий суддя І інстанції Смішлива Т.В.), складене у повному обсязі 12 жовтня 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, в якому (з урахуванням уточнень) просив суд податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 19 травня 2020 року № про застосування до позивача, фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. за результатами фактичної перевірки посадовими особами ОВС 3-го відділу Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області щодо додержання законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, просто оформленої у вигляді матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а не згідно відповідних положень ПК України, визнати таким, що прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією і законами України та необґрунтовано, і його скасувати (а.с. 1-6, 22-24).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 67-71).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надання не вірної оцінки обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що відповідачем порушено норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вимог Податкового Кодексу щодо встановлення мораторію на проведення перевірок під час введеного карантину та ст. 19 Конституції України.

Вказав, на те, що в тесті рішення суд першої інстанції визнав в якості доказів акт від 29 грудня 2015 року добровільної видачі ОСОБА_2 алкогольних напоїв у двох пластикових плашках, який не має жодного відношення до даної справи (а.с. 78-84).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець Міловською районною державною адміністрацією Луганської області 09 червня 2008 року, номер запису: 0000666, перебуває на обліку в Міловській ДПІ Станично-Луганського управління ГУ ДПС у Луганській області, основний вид діяльності - КВЕД 47.81 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (а.с. 8).

Співробітниками Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС складено протокол про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2020 року № 135, відповідно до якого 18 квітня 2020 року о 14.30 позивач здійснив реалізацію однієї пляшки слабоалкогольного напою «Джин тоник» об`ємом 0.33 л вартістю 21,00 грн. з метою отримання прибутку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований у АДРЕСА_1 без одержання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (арк. спр. 61-62).

Зазначений протокол підписано особисто позивачем без заперечень.

До матеріалів адміністративного протоколу додано копію заяви ОСОБА_1 від 18 квітня 2020 року про надання згоди на проведення огляду працівниками податкової міліції його магазину (арк. спр. 63 з.б.)

З акту прийому-передачі на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей, виявлених за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що позивач прийняв на відповідальне зберігання товарно-матеріальні цінності, виявлені працівниками податкової міліції 18 квітня 2020 року за вищезазначеною адресою в загальній кількості 83 пляшки слабоалкогольних напоїв та пива (арк. спр. 63).

У своїх поясненнях, доданих до протоколу від 18 квітня 2020 року № 135, продавець ОСОБА_3 , зазначила, що вона працює продавцем у магазині позивача у відділі продовольчих товарів та підтверджує факт продажу одної пляшки слабоалкогольного напою «Джин тоник», об`ємом 0.33л, з метою отримання прибутку 21 гривень (арк. спр. 65).

Факт продажу слабоалкогольного напою «Джин тоник», об`ємом 0.33л, без одержання відповідної ліцензії, також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18 квітня 2020 року (арк. спр. 64).

Копії вищевказаних матеріалів направлено до ГУ ДПС у Луганській області для прийняття рішення згідно чинного законодавства супровідним листом від 29 квітня 2020 року № 309/12-97-13 та отримано останнім 30 квітня 2020 року (арк. спр. 60).

На підставі матеріалів, отриманих від Головного управління ДФС у Луганській області, ГУ ДПС у Луганській області складено податкове повідомлення-рішення від 19 травня 2020 року № , яким за порушення ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі Закон № 481/95-ВР), на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000 грн. (арк. спр. 10, 57).

Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 22 травня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. спр. 59).

Не погодившись із зазначеним податковим рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування, з підстав наведених в адміністративному позові.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку про правомірність дій відповідача та прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Суб`єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі їх порушення, нести відповідальність передбачену Законом № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцемплодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Статтею 17 Закону України № 481/95-ВР визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481/95, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02 червня 2003 року (далі - Порядок № 790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За приписами п.5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як вбачається з матеріалів справи спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 135 від 18 квітня 2020 року (протоколу), який був підставою для прийняття судового рішення (справа №418/1251/20).

За результатами розгляду вказаних матеріалів справи постановою Міловського районного суду Луганської області від 14.05.2020 року у справі №418/1251/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення 17 000 грн. Дане судове рішення набуло чинності 26.05.2020 року.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судовим рішенням підтверджено вину позивача та продаж алкогольного напою без наявності відповідної ліцензії.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач здійснив торгівлю алкогольним напоєм без наявності відповідної ліцензії, що не заперечується позивачем, також підтверджується письмовими поясненнями продавця.

Враховуючи вищевикладене, та те, що факт вчинення порушення норм чинного законодавства не спростовано позивачем, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до нього штрафних санкцій та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що податковим органом застосовані штрафні санкції у розмірі, встановленому ст. 17 Закону № 481/95-ВР, який є діючим на час встановлення правопорушення та застосування фінансових санкцій за ці порушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач фактично заперечує про проведення самої перевірки з огляду на встановлений мораторій (на підставі вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019)» від 17 березня 2020 року № 533-ІХ (далі - Закон № 533) на її проведення, однак суд не приймає ці доводи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону № 1669 органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, суд вважає незмістовними з таких підстав.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877).

Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища

Відповідно до статті 2 Закону № 877 (в редакції, чинній на час проведення перевірки) дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що позивач не є тим суб`єктом господарювання щодо якого Законом № 1669 встановлено заборону (мораторій) податковим органам проводити планові та позапланові перевірки.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо заборони застосування штрафних санкцій під час дії карантину колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки 17 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019)», яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) доповнено пунктом 52-1 такого змісту:

«52-1. За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати».

Однак, 30 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» (далі Закон № 540), який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Вказаним Законом, зокрема, уточнено п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України та визначено виключний перелік порушень, щодо яких не зупиняється застосування штрафних санкцій у період дії карантину.

Та зазначено, що заборона на застосування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, не розповсюджується на застосування штрафних санкції за порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Відтак, на позивача не розповсюджуються вищевказаний мораторій.

При цьому, колегія суддів також вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо безпідставного посилання суду першої інстанції на докази у справі - «акт від 29 грудня 2015 року добровільної видачі ОСОБА_2 алкогольних напоїв у двох пластикових плашках, який не має жодного відношення до даної справи», оскільки дані посилання суду першої інстанції є фактичною помилкою, яка може бути виправлена шляхом подання відповідної заяви до суду першої інстанції або судом з власної ініціативи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вищевказаний акт не був єдиною та беззаперечною підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, та вважає, що спірне рішення прийнято з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем норм ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки мораторій на проведення перевірок не розповсюджується на здійснення контролю органами державної фіскальної служби, в тому числі шляхом проведення перевірок.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/2949/20 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/2949/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко