Справа № П/320/1250/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1250/20 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Вінокурової І.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за списком № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком №1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що має всі правові підстави для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у тому числі й загальний пільговий стаж, який складає більше 15 років. Однак, відповідач протиправно відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, не врахував відповідних записів у трудовій книжці та не скористався правом витребування відповідних підтверджуючих документів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.08.2019 року № 2088.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з дня відмови у призначенні пенсії, а саме з 16.08.2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, зокрема, зайнятість повний робочий день на роботах, що передбачені списком №1, та атестація робочих місць.

В свою чергу, оскільки трудова книжка позивача не містить записів про проведення атестації робочого місця, і при цьому позивачем щодо вказаного питання не додержавний Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, тому пенсійним органом правомірно не зараховано періоди роботи, відображені у трудовій книжці позивача, у пільговий стаж, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній заперечує щодо вимог викладених в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 пропрацював на наступних посадах в підземних роботах: з 17.10.1983 по 14.02.1984 - учень машиніста підземних установок з повним підземним робочим днем - 121 день; з 15.02.1984 по 30.05.1984 - машиніст підземних установок з повним підземним робочим днем - 106 днів; з 28.07.1986 по 20.08.1993 - гірник підземний з розряду з повним робочим днем на підземних роботах, гірник очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах, гірський майстер з повним робочим днем на підземних роботах - 2581 день; з 13.02.1995 по 31.03.1999 - гірник 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 1508 днів; з 27.01.2000 по 14.04.2003 - гірник 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 1174 днів; з 24.05.2004 по 25.05.2004 - машиніст підземних установок з розряду з повним робочим днем на підземних роботах - 2 дні.

Загальний стаж роботи позивача на вказаних роботах згідно з наявними у трудовій книжці записами складає більше 15 років.

В той же час, у трудовій книжці позивача міститься запис від 19.03.2001 року відповідно до наказу № 72/б від 19.03.2001 року наступного змісту (мовою оригінал): «Подтверджено право на льготное пенсионное обеспечение по списку 1 по итогам атестации».

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.08.2019 року № 2088 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії. Приймаючи вказане рішення пенсійний орган зазначив, що в документах, наданих для призначення пенсії, відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи по списку № 1, тому пільговий стаж зараховано за даними по індивідуальним відомостям по спеціальному стажу і страховий стаж за списком № 1 складає 2 роки 11 місяців 17 днів. У зв`язку з цим, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як зазначає сам апелянт, Головне управління не заперечує, що посади, які обіймав позивач протягом спірних періодів, належать до відповідного списку №1, що в силу положень частини 1 статті 78 КАС України не підлягає доказуванню.

В свою чергу, апелянт зазначає, що необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, зокрема, зайнятість повний робочий день на роботах, що передбачені списком №1, та атестація робочих місць.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що зайнятість позивача на відповідних роботах повний робочий день підтверджується записами в трудовій книжці позивача, що відповідно до положень законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, трудова книжка позивача містить запис про підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 за наслідками атестації.

Посилання апелянта на не надання позивачем уточнюючих довідок, що передбачено Порядком №637, відповідно до пункту 20 якого, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Колегія суддів також враховує, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок №442).

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Разом з тим, пенсійний орган відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 не позбавлений можливості вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Крім того, згідно зі статтею 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак, пенсійний орган не скористався наданим йому правом.

Враховуючи, що основним доводом апеляційної скарги є відсутність запису про атестацію робочих місць, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №№21-183а13, 21-519а14, 21-51а15, 21-585а14, 21-383а14, 21-1329а15, 21-5432а15, 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, на які посилається апелянт.

У вказаному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

Стосовно доводів апеляційної скарги про дискреційні повноважень пенсійного органу при призначенні, перерахунку та виплаті пенсії, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така позиція суду згоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №227/3208/16-а.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко