Справа № 520/18843/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р. № 520/18843/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що виразилась у не врахуванні винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу; стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 54 037,91 грн., що складається з не нарахованих та не виплачених: сум компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки в розмірі 29 662,44 грн., сум компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку в розмірі 10381,70 грн., суми матеріальної допомоги в розмірі 13 993,77 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем протиправно не враховано винагороду державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу, що є підставою для стягнення цієї суми заборгованості в судовому порядку.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що він діяв в межах чинного законодавства, оскільки спірна винагорода не є складовою заробітної плати.

В свою чергу, у відповіді на відзив позивач посилався на необґрунтованість доводів та тверджень відповідача стосовно правомірності не включення спірної винагороди при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу.

В своїх запереченнях відповідач підтримав правову позицію, викладену у відзиві на позов та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного .

Судом встановлено, що на підставі наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 4600/к від 29.10.2020 з 02.11.2020 року ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за взаємною домовленістю.

При звільнені позивачу було виплачено: за не використані дні щорічної основної відпустки « 101 Компенсація відпустки» в сумі 92 540 грн.; за не використані дні додаткової оплачуваної відпустки « 131 Комп.Дод.відп.держсл.» в сумі 32 389 грн.; « 116 Матеріальна допомога» в сумі 12 411,84 грн.

На адвокатське звернення від 03.12.2020 року відповідачем надано відповідь від 09.12.2020 №34755/83272/17/20/12.3, в якій зазначено наступне:

- в період перебування на державній службі ОСОБА_1 не були використані дні щорічної основної відпустки в період з 29.10.2008 по 02.11.2020 в сумі 200 календарних днів, а саме: 22 дні за період з 29.10.2008 по 19.07.2009, 06 днів за період з 20.07.2009 по 19.07.2010, 30 днів за період з 20.07.2010 по 19.07.2011, 20 днів за період з 20.07.2011 по 19.07.2012, 30 днів за період з 20.07.2012 по 19 07.2013, 30 днів за період з 20.07.2013 по 19.07.2014, 12 днів за період з 20.07.2015 по 19.07.2016, 15 днів за період з 20.07.2016 по 19.07.2017, 15 днів за період з 20.07.2018 по 19.07.2019, 11 днів за період з 20.07.2019 по 19.07.2020, 09 днів за період з 20.07.2020 по 02.11.2020;

- в період перебування на державній службі ОСОБА_1 не були використані дні додаткової оплачуваної відпустки а період з 2013 по 2020 в сумі 70 календарних днів, а саме: 05 днів за 10 років стажу державної служби за 2013, 07 днів за 11 років стажу державної служби за 2014, 09 днів за 12 років стажу державної служби в 2015, 02 дня за 13 років стажу державної служби за 2016, 11 днів за 14 років стажу державної служби за 2017, 11 днів за 15 років стажу державної служби за 2018, 12 днів за 16 років стажу державної служби за 2019, 13 днів за 17 років стажу державної служби за 2020.

Також, вказаною відповіддю було зазначено, що винагорода, яка виплачується державному виконавцю, є одноразовою виплатою, тому вона не враховувалась при розрахунку середньої заробітної плати.

Не погодившись з неврахуванням винагороди державного виконавця при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх прав.

Спірні відносини виникли у зв`язку з неврахуванням відповідачем винагороди позивачу державного виконавця при розрахунку середньої заробітної плати компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу.

По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок позивачу спірної компенсації відповідачем здійснено наступним чином:

Розрахунковий період для розрахунку компенсації за не використані дні щорічної відпустки з листопада 2019 по жовтень 2020 складає 365 днів за винятком 23 календарних днів (10 календарних днів святкові та неробочі дні та 13 календарних днів, протягом яких працівник не працював (відпустка за свій рахунок)), тобто 342 дні (365-23).

Сумарний заробіток ОСОБА_1 за період з листопада 2019 по жовтень 2020 складає - 158241,83 грн. (сума вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період).

Отже, середня зарплата в зазначений період складає - 462,70 грн. (сума вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період) (158241,83 грн. : 342 дня = 462,70 грн.).

Сума компенсації за не використану щорічну основну відпустку становить - 92 540,00 грн. (462,70 грн. х 200 днів = 92 540,00 грн.).

Сума компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку становить - 32 389,00 грн. (462.70 грн. х 70 днів = 32 389,00 грн.).

Матеріальна допомога розраховується із розрахунку двох останніх календарних місяців перед наданням матеріальної допомоги. Розрахунковий період з серпня 2020 по вересень 2020, 42 робочі дні (у серпні 20 днів, у вересні 22 дня). Сумарний заробіток в зазначений період складає 24823,64 грн. (сума вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період).

Середньомісячна кількість робочих днів становить 21 день (42дня : 2 = 21). Середньоденна зарплата для нарахування матеріальної допомоги становить 591,04 грн. (24 823,64 грн. : 42 дня = 591,04 грн.). Сума матеріальної допомоги становить 12 411,84 грн. (591.04 грн. х 21 день = 12411,84 грн.).

Проте, з вказаними розрахунками нарахування компенсації за не використані дні щорічної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальної допомоги суд не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХIV (далі - Закон №606-ХІV), що був чинним до 05.01.2017 року, за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору. Порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 №202/98-ВР (далі - Закон №202/98-ВР), що був чинним до 05.10.2016 року, заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, зазначеного у частині першій статті 6 цього Закону, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що діє з 05.10.2016 року, заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством. Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Вимогами статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати максимальним розміром не обмежується. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні положення містяться у ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР).

Положеннями ст. 2 Закону №108/95-ВР передбачено, додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державної казначейської служби України від 13.01.2004 №5, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Відповідно до розділу 2 даної інструкції фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Порядок обчислення середньої заробітної плати врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок №100).

Відповідно до п. 3 даної Постанови визначено перелік виплат, які включаються до розрахунку при обчисленні середньої заробітної плати: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час, суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками , високі досягнення в праці (високу професійну майстерність), умови праці, інтенсивність праці, керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи і вислугу років, тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

При цьому п.п. б п. 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої зарплати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 №126 затверджено Порядок виплати та розміри винагород державному виконавцю (далі - Порядок №126).

Відповідно до п. 2 Порядку, державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, одержує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа - в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Порядку №126 встановлено, що у заяві про виплату винагороди державний виконавець визначає розрахунок розміру належної до виплати винагороди.

Згідно з п. 14 цього Порядку погоджена керівником структурного підрозділу відповідного Головного територіального управління юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень, або керівником Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту в установленому порядку заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після погодження надсилається (подається) відповідному Головному територіальному управлінню юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі (уповноваженому структурному підрозділу Мін`юсту) та є підставою для видачі протягом п`яти робочих днів з дня отримання погодженої заяви відповідного наказу із зазначенням у ньому розміру винагороди.

Відповідно до п. 16 Порядку №126 державний виконавець одержує винагороду одночасно з виплатою заробітної плати.

Пунктом 17 Порядку №126 передбачено, що державному виконавцю, який звільняється із займаної посади раніше дня, установленого для виплати заробітної плати, належна сума винагороди виплачується під час звільнення.

Згідно Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012№333, винагорода державного виконавця включена до коду економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2.1.1.1 «Заробітна плата».

З аналізу вищенаведених норм випливає, що винагорода державного виконавця є частиною його оплати праці. Введення інституту винагороди державного виконавця мало на меті стимулювання своєчасного виконання рішень судів та інших компетентних органів, що сприяє підвищенню авторитету правосуддя, дотриманню принципу законності як складової верховенства права. Право на винагороду у державного виконавця виникає у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, стягненням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Таким чином, винагорода державному виконавцю відноситься до виплат, що належать до фонду оплати праці, вказана виплата не включена до переліку виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, наведеному у п. 4 Порядку №100.

Винагорода державному виконавцю за своєю суттю охоплюється поняттям «додаткова заробітна плата» та входить до структури заробітної плати, оскільки ця стимулююча виплата виплачується за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій. Враховуючи те, що вказана виплата може виплачуватись неодноразово в залежності від якості та результативності праці державного виконавця, продуктивності його роботи, вона не може вважатись одноразовою грошовою виплатою.

Таким чином, така складова заробітної плати, як винагорода державному виконавцю, враховується при обчисленні середньої заробітної плати працівника у всіх випадках її збереження відповідно до положень Порядку №100.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 814/564/16.

Факт не врахування винагороди державного виконавця при обчисленні середньої заробітної плати при розрахунку спірних компенсацій та матеріальної допомоги, відповідачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи.

При цьому, нарахування суми компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні 12 місяців перед наданням відпустки на кількість календарних днів відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів за цей період) . Одержаний результат перемножується на кількість днів відпустки.

Розрахунковий період для розрахунку компенсації за не використані дні щорічної відпустки з листопада 2019 по жовтень 2020 складає 365 днів за винятком 23 календарних днів (10 календарних днів святкові та неробочі дні та 13 календарних днів, протягом яких працівник не працював (відпустка за свій рахунок)), а відтак: 365-23=342 дні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, в розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 50724,35 грн. винагороди державного виконавця (2990,26 грн. за листопад 2019, 7225,26 грн. за грудень 2019, 4819,30 грн. за березень 2020, 1569,72 грн. за квітень 2020, 6123,30 за липень 2020, 27987,51 грн. за вересень 2020).

Сумарний заробіток за період з листопада 2019 по жовтень 2020 складає - 208 966,18 грн. (158241,83 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 50724,35 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 208966,18 грн.).

Середньоденна зарплата: 208966,18 грн. : 342 к. дні = 611,01 грн.

Сума компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки становить 122202,44 грн.: 611,01 грн. х 200 к. днів = 122202,44 грн.

Сума компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку становить 42770,70 грн. (611,01 грн. х 70 к. днів = 42770,70 грн.).

Для нарахування матеріальної допомоги розрахунковий період з серпня 2020 по вересень 2020 р., кількість робочих днів 42 робочих дні (у серпні 20 робочих днів, у вересні 22 робочих дня): сумарний заробіток з серпня 2020 р. по вересень 2020 р. складає: 12129,00 грн. + 40682,15 грн. = 52811,15 грн.; середньоденна заплата складає: 52811,15 грн. : 42 роб. дні = 1257,41 грн. Середньомісячна кількість робочих днів 42 : 2 = 21 роб. день Сума матеріальної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку 1257,41 грн. х 21 роб. день = 26405,61 грн.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем протиправно не включено винагороду державного виконався при розрахунку середньої заробітної плати при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу.

Недоотримана сума компенсації складає 54 037,91 грн. (29662,44 грн. + 10381,70 грн. + 13 993,77 грн.), з наступного розрахунку:

- за компенсацію за не використані дні щорічної основної відпустки: 122202,44 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 92540 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 29 662,44 грн.;

- за компенсацію за не використану додаткову оплачувану відпустку: 42770,70 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 32389,00 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 10 381,70 грн.;

- матеріальна допомога: 26405,61 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 12411,84 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 13 993,77 грн.

Протилежного відповідачем не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено правомірності своїх дій у правовідносинах, з приводу яких подано позов, а тому, вказаний позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ), що виразилась у не врахуванні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, матеріальну допомогу.

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість в сумі 54 037,91 грн. (п`ятдесят чотири тисячі тридцять сім гривень 91 копійка), що складається з не нарахованих та не виплачених: сум компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки в розмірі 29 662,44 грн., сум компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку в розмірі 10381,70 грн., суми матеріальної допомоги в розмірі 13 993,77 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений с удовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.