Справа № 160/11851/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 лютого 2021 року Справа №160/11851/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у праві №160/11851/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/11851/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі №160/11851/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» задоволено повністю.

Також на користь позивача стягнуто судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

19 лютого 2021 року до суду поштовим зв`язком надійшла заява щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі №160/11851/20 (в порядку ст.ст. 143, 252 КАС України), яка мотивована тим, що під час ухвалення рішення у справі, судом, не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, дана обставина зумовлена тим, що позивач в силу наведених нижче об`єктивних обставин не мав доказів понесення таких витрат на дату ухвалення рішення суду. Так, представник позивача посилається на відсутність інформації про ухвалене судом рішення, неналежну роботу уповноваженої на підписання фінансових документів особи ТОВ «ХВБЗ» та брак грошових коштів, що зумовлений зменшенням виробничої потужності через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введенням у зв`язку з цим Кабінетом Міністрів карантинних заходів виникнення та протікання, яких не залежали від волі позивача.

Відтак, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким визнати причини пропуску позивачем строку встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України поважними та вирішити питання щодо понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

25 лютого 2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що про існування договору про надання правничої допомоги б/н від 14.05.2019 стало відомо лише при ознайомленні з вищезазначеною заявою позивача, копію самого договору не додано до позовної заяви, хоча сам договір був укладений 14.05.2019, також відповідачем зазначається, що представником позивача пропущений строк для подання доказів щодо розміру судових витрат.

Крім того, представник позивача, наголошує, що сума, заявлена до відшкодування в розмірі 5000 грн. є необґрунтованою щодо суми позову 32,19 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у встановлених випадках. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що розгляд справи та прийняття рішення суду здійснювалося у письмовому провадженні, тому судовий розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Перевіривши матеріали справи та аналізуючи доводи представника позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що умовами прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначення про них у поданій, до закінчення судових дебатів заяві, та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.11.2020 у справі №640/13697/19.

Адміністративна справа №160/11851/20 розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, без виклику (повідомлення) сторін, а тому судові дебати відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України не проводились.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

Частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства зазначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається після відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження по справі.

При цьому судом в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснювались зазначені процесуальні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що граничний 60-денний строк для розгляду справи №160/11851/20 спливав 14.12.2020 (перший робочий день після 12.12.2020 року).

Згідно приписів частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено в повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви, клопотання.

Судове рішення по справі №160/11851/20 ухвалено судом 14 грудня 2020 року.

Ухвалюючи рішення по справі №160/11851/20 судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат було зазначено, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду на загальну суду 2 102,00 грн., що документально підтверджується наявними у матеріалах справи платіжним дорученням №1843 від 23 вересня 2020 р. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні, з огляду на це судом було стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Водночас, у позовній заяві зазначено, що докази, які підтвердять розмір понесений позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані до суду, в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на надання правової допомоги представником позивача - заява про вирішення питання про розподіл судових витрат була подана до суду тільки 17 лютого 2021 року, до якої було надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 14 травня 2019 року, протокол узгодження правової (правничої) допомоги від 15 вересня 2020 року, акт прийому-передачі наданої правової (правничої допомоги) від 11 лютого 2021 року, рахунок-фактура №11/02/21 від 12.02.2021 р. та платіжне доручення від 17 лютого 2021 р. №2866.

Крім того, оцінюючи мотиви наявності поважних причин, суд у своїх висновках виходить з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, після прийняття судового рішення позивач не був позбавлений можливості подати докази розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки був обізнаний, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами .

Щодо посилань представника позивача неналежну роботу уповноваженої особи на підписання фінансових документів особи ТОВ «ХВБЗ» та брак грошових коштів, що зумовлений зменшенням виробничої потужності через поширення на території України гострої респіраторної хвороби Сovid-19, суд зазначає, що повноважним представником позивача Колодочкою Г.В. до заяви від 17.02.2021 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не додано жодних доказів на підтвердження поважності причин, що унеможливлювали надання відповідних доказів до вирішення справи по суті, як і не надано обґрунтованої заяви про неможливість надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а лише зазначено в позовній заяві, що докази будуть надані до суду, в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України

Як вже зазначалось, судом заява про вирішення питання про розподіл судових витрат була подана до суду тільки 17 лютого 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оцінюючи заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зауважує, що така заява подана з пропущенням строку для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд констатує недотримання вимог ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та приходить до переконання, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу належить залишити без розгляду.

При цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо наслідків недотримання строку для подання доказів понесених витрат на правову допомогу, викладену у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Керуючись статтями 134, 137, 139, 143, 241, 245, 246, 250, 252, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі №160/11851/20 та відмовити у прийнятті додаткового судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко