Справа № 420/9524/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/9524/20

Категорія:112030000 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 24.11.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі ДПСП ОМР) про:

- визнання протиправними дій ДПСП ОМР щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- стягнення з ДПСП ОМР на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у відповідності до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) в розмірі 6 800,00 грн.;

- стягнення з ДПСП ОМР на користь ОСОБА_1 судові витрати у 3 900 грн., пов`язані з правничою допомогою.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-ХІУ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008), а саме: щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що виплата разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2020 році ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій була здійснена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі Постанова №112) у розмірі 1 390,00 грн.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним Судом України не конституційними.

Також відповідач зазначив, що спірна допомога за 2020 рік нарахована та виплачена позивачу в розмірі 1 390,00 грн. відповідно до чинних положень законодавства, а отже, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Крім того, щодо звернення судового рішення до негайного виконання, відповідач зазначає, що правовідносини, які виникли у даній справі стосуються виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Предметом позову є оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо виплати вищезазначеної допомоги у нібито меншому розмірі ніж передбачено законодавством та стягнення недоотриманої допомоги.

Виплата щорічної разової грошової допомоги до 05 травня відповідно до Закону не проводиться щомісячно. Така виплата не носить характеру "періодичних платежів", отже норми КАС України не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПСП ОМР про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ДПСП ОМР щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Стягнуто з ДПСП ОМР на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у відповідності до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) в розмірі 6 800,00 грн.

В апеляційній скарзі ДПСП ОМР на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року ставиться питання про його скасування в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- виплата разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2020 році ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій була здійснена відповідно до Постанови №112 у розмірі 1 390,00 грн. Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними;

- суд першої інстанції не врахував положень законодавства та не звернув достатньої уваги на положення рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 у справі №1-11/2012, яке є обов`язковим до виконання на території України, у тому числі і відповідачем як суб`єктом владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій, можна прийти до висновку щодо правомірності виплати позивачеві у 2020 році щорічної грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому Постановою №112, що вказує на необґрунтованість рішення першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ДПСП ОМР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18 січня 2016 року, про що внесені відомості до бази даних ЄДАРП та отримує щорічну разову грошову допомогу ветеранам війни до 05 травня від ДПСП ОМР.

ДПСП ОМР при виплаті щорічної разової грошової допомоги в 2020 році сплачений розмір щорічної разової грошової допомоги як ветерану війни - учаснику бойових дій при виконанні обов`язків військової служби до 05 травня з обмеженням фіксованою сумою 1 390,00 грн.

20 вересня 2020 року з метою усунення зазначених порушень, які пов`язані з невиплатою в повному розмірі (п`яти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність 8 190,00 грн.) щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як ветерану війни учаснику бойових дій за 2020 рік та стягнення заборгованості, позивач через представника надіслав адвокатський запит до управління соціального захисту населення у Малиновському районі м. Одеси.

23 вересня 2020 року управління соціального захисту населення у Малиновському районі м. Одеси надало письмову відповідь листом вих. №2413/14-13 в якій повідомило:

"…від 20.09.2020р. стосовно нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 Травня гр. ОСОБА_1 розглянуто управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі та повідомляємо.

Разова грошова допомога до 5 Травня учасникам бойових дій виплачується відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З 2006 року згідно із Законом № 3235-ІV дію частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій було зупинено.

З 2008 року зазначена частина закону діє в такій редакції: "Щорічно до 5 Травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У відповідності до ст. 17 Заключних положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що "військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби".

Постановою КМУ від 19.02.2020р. № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" учасникам бойових дій встановлена разова грошова допомога у розмірі 1390 грн.

Враховуючи вищезазначене, 06.05.2020р. на спеціальний рахунок військової частини НОМЕР_2 учаснику бойових дій гр. ОСОБА_1 нарахована разова грошова допомога до 5 Травня у вищезазначеному розмірі.

Іншого чинним законодавством не передбачено".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з 27 лютого 2020 року ані приписи п.26 розділу VI БК України у частині дії ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ані приписи ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції п.20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" об`єктивно не можуть запроваджувати правил призначення та виплати допомоги до 05 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Тому, з 27 лютого 2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачала розмір допомоги до 05 травня для осіб учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

При цьому, суд першої інстанції наголошував, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України, і не позбавляють позивача цього права, відсутність встановленого механізму їх виплати не звільняє державу в особі уповноваженого органу від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум допомоги.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст.ст. 24, 46, п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 12, ч.1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пп.5 п.63 розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV (далі Закон №367-XIV) викладено ст. 12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VI текст вказаної вище частини ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені пп."б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VI, визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно із пп.5 п.63 розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено п.26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у п.2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22 травня 2008 №10-рп/2008, дійшов висновку, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Кабінетом Міністрів України Постановою №112 встановлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, здійснюється у розмірі 1 390 грн. (пп.1 п.1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, на час виплати ОСОБА_1 у квітні 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Постанова №112.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що виходячи із визначених у частині ч.4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати не положення Постанови №112, а приписи Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року у зразковій адміністративній справі №440/2722/20.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що з 27 лютого 2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачала розмір допомоги до 05 травня для осіб учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 березня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.