Справа № 440/999/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/999/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10.02.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в зарахуванні довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням сум заробітної плати згідно з довідкою №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, яка видана Національним архівом Латвії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що їй протиправно відмовлено у перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої Національним Архівом Латвії, чим було порушено її конституційні права.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/999/21; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази /а.с. 23/.

10.03.2021 до суду надано відзив на позовну заяву. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що інформація, яка міститься у довідці про заробітну плату, виданої Національним архівом Латвії №РDVА-6.2.2./7756 від 14.07.2020, та стосується періоду з грудня 1986 року по грудень 1990 року не може бути застосована для здійснення перерахунку, оскільки у вищевказаній довідці суми заробітку відображено за окремі періоди, а не місячними сумами. Крім того, з урахуванням положень міжнародних угод, підстави для врахування заробітку з 01.01.1991 по серпень 1995 року для перерахунку пенсії, призначеної Пенсійним фондом України, відсутні, оскільки цей період буде зарахований, як страховий стаж Латвійською Республікою після виникнення права позивача на отримання виплат. При цьому, період роботи позивача у Ризькій базі рефрижераторного флоту з 04.12.1986 по 31.12.1990 зарахований Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до страхового стажу відповідно до даних трудової книжки під час призначення позивачу пенсії /а.с. 27-67/.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 12.04.2002 /а.с. 4/.

Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області, що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами справи /а.с. 8/.

ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії.

Рішенням Відділу з питань перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.11.2020 №104 відмовлено у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, з огляду на те, що суми заробітку відображено за окремі періоди, а не місячними сумами. Також зазначено, що ця форма довідки не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому правові підстави для її врахування при визначення розміру пенсії позивачу відсутні /а.с. 11/.

Не погодившись з отриманим рішенням, позивач звернулась для суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 9 Конституції України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон - №1058) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Між Україною і Латвійською Республікою укладений Договір про співробітництво в галузі соціального забезпечення (дата підписання: 26.02.1998; дата ратифікації: 19.03.1999; дата набуття чинності: 11.06.1999) (далі - Договір).

Зазначений Договір регулює соціальне забезпечення осіб, а також членів їхніх сімей, на яких поширювалось або поширюється законодавство України чи Латвійської Республіки в галузі соціального забезпечення.

Підпункт 5 пункту 1.1 частини першої статті 3 Договору передбачає, що цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Україні, зокрема, пенсії за віком.

Згідно з підпунктом 5 пункту 1.2 частини першої статті 3 Договору цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Латвійській Республіці, зокрема, пенсії за віком.

Відповідно до статті 16 Договору для встановлення права на пенсію, зумовлену накопиченням періодів страхування, в цілях підсумовування періодів зараховуються періоди страхування, накопичені згідно з законодавством обох Сторін за умови, що вони не збігаються повністю або частково у часі.

При призначенні пенсій, зумовлених наявністю періодів роботи за певною професією або на певній роботі, зараховуються тільки періоди, накопичені згідно із законодавством обох Сторін у відповідній системі, професії або роботі. Якщо підсумовані таким чином періоди не відповідають умовам, які дають право на зазначені пенсії згідно із законодавством обох Сторін, то ці періоди зараховуються для призначення пенсій на загальних підставах.

Трудовий стаж (періоди) і прирівняні до них періоди, набуті на території України або Латвійської Республіки до 01.01.1991 особами, які проживають на території обох Сторін, складає страховий стаж, незалежно від сплати внесків соціального страхування, і враховується при призначені і нарахуванні пенсії на території обох Сторін за умови, що одна із Сторін вже не здійснює виплату пенсій за вказані періоди.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що ГУ ПФУ в Полтавській області повинно діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

При цьому, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У рішенні Відділу з питань перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.11.2020 №104 відмовлено у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, з огляду на те, що суми заробітку відображено за окремі періоди, а не місячними сумами. Крім того, зазначена форма довідки не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, є невідповідність зазначеної довідки чинному законодавству, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, прийняття спірного рішення відбувалось без урахування Договору про співробітництво в галузі соціального забезпечення, підписаного 26.02.1998 та ратифіковано Україною 19.03.1999 відповідно до Закону України "Про ратифікацію Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення" №525-XIV, тоді як цей Договір є складовою законодавства про пенсійне забезпечення та підлягає врахуванню при прийнятті спірного рішення.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №3 (м. Горішні Плавні) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.11.2020 №104 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 11.11.2020 відповідно до довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, з урахуванням висновків суду.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стало протиправне рішення відповідача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №3 (м. Горішні Плавні) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.11.2020 №104 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 11.11.2020 відповідно до довідки №РDVA-6/2/2//7756 від 14.07.2020, виданої Національним архівом Латвії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна