Справа № 607/1328/20
Суддя: Грицай К. М.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021 Справа №607/1328/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАА №700929 від 20.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАА №700929 від 20.01.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення він не вчиняв. Так, зазначає, що 20.01.2020 року він повідомив поліцію на номер «102» про наявність рішення суду, яким визначено спосіб його участі у вихованні сина (час побачень) та постанову державного виконавця, якою визначено місце побачень - АДРЕСА_1 . Також вказав, що прибувши за зазначеною адресою, не був допущений боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_2 до кімнати гуртожитку, де перебував його син за цією адресою. На виклик прибули поліцейський ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_3 одразу ж запропонував ОСОБА_2 написати заяву про завідомо неправдивий виклик поліції позивачем, адже Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/19273/19 розглядається скарга на аналогічну постанову, винесену патрульним поліцейським. Винісши постанову, відповідач повідомив позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення та частково зачитав визначені ст.268 КУПАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не виконавши вимоги ч.5 ст.258 КУпАП щодо обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач заперечував проти притягнення його до відповідальності за ст.183 КУпАП. Також, дільничний інспектор не виконав вимоги закону щодо зясування, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, не забезпечив дотримання визначених ст.268 КУпАП прав позивача щодо ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів (відмовив у відібранні пояснень осіб, яким відомі обставини справи), не послався в постанові на жоден з доказів. З огляду на наведене просить задовольнити його позовні вимоги та визнати дії дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення при винесенні оскаржуваної постанови протиправними; визнати дії дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. щодо порушення визначених ст.268 КУпАП прав позивача стосовно ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів протиправними; скасувати постанову дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. від 20.01.2020 року ГАА №700929 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 28 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року замінено неналежного відповідача дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. на належного відповідача ГУНП в Тернопільській області.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області Крайник Н.В. 16.06.2020 року подав відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вважає, що працівниками поліції обґрунтовано складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання, призначене на 26 лютого 2021 року не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ГУНП у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце був повідомлений належним чином. Отже, розгляд справи слід здійснити без участі відповідача на підставі пункту 1) ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 21 січня 2020 року він із дільничним інспектором поліції Микитіним Н.І. виїжджали на виклик по вул. Яремчука, який надійшов від ОСОБА_1 через те, що його дружина перешкоджає бачитись з дитиною. Приїхавши на місце виклику, вони представились, з`ясували суть виклику, на місці виклику знаходився ОСОБА_1 та представник державної виконавчої служби, ОСОБА_1 повідомляв, що боржник ОСОБА_5 забороняє зайти в кімнату. ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_1 надати письмові пояснення. ОСОБА_1 надав їм для ознайомлення рішення суду про встановлення днів побачень з дитиною. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ОСОБА_3 діяв у відповідності до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, роз`яснив ОСОБА_1 , що розглядається справа про адміністративне правопорушення, роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП та склав постанову відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 21 січня 2020 року він із поліцейським патрульної поліції Пелешком П.А. виїжджали на виклик по вул. Яремчука, який надійшов від ОСОБА_1 . Приїхавши на місце виклику, зі слів ОСОБА_1 з`ясували, що його дружина ОСОБА_7 перешкоджає бачитись з дитиною. На місці виклику знаходився ОСОБА_1 , його колишня дружина ОСОБА_7 та представник державної виконавчої служби. Він опитав усіх присутніх, ОСОБА_1 надав їм для ознайомлення рішення суду про встановлення графіку побачень з дитиною. Він виніс постанову відносно ОСОБА_1 на підставі зібраних доказів, які були долучені до постанови, пояснення ОСОБА_1 були спростовані поясненнями ОСОБА_8 та актом державного виконавця. Вказав, що не пам`ятає чи надавав ОСОБА_1 письмові пояснення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 він діяв у відповідності до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, роз`яснив ОСОБА_1 , що розглядається справа про адміністративне правопорушення, роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП, надав для ознайомлення докази, та виніс постанову відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне:

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №700929 від 20.01.2020 року, встановлено, що 20 січня 2020 року близько 11 год. 32 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.183 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 119 грн.

Згідно електронного рапорту чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 20.01.2020 року вказано, що 20.01.2020 року о 11.31 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що по АДРЕСА_1 , його дружина забороняє бачитись йому із їх спільною дитиною, є рішення суду та вказані дні побачень. В ході проведення перевірки було встановлено те, що гр. ОСОБА_1 від написання заяви відмовився в категоричній формі, однак по вказаному звернулась його колишня дружина про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб поліції, відповідно на гр. ОСОБА_1 винесено постанову за серією 700929, передбаченою ст. 183 КУпАП.

20.01.2020 року ОСОБА_7 подала до ВП ГУНП в Тернопільській області заяву, у якій просила притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за те, що 20.01.2020 року ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції щодо факту ніби то невиконання нею рішення суду.

Актом державного виконавця від 20.01.2020 року Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ Гнатюк Н. встановлено, що боржник ОСОБА_7 20.02.2020 року рішення суду виконала, надала сина ОСОБА_9 для побачення з батьком.

ОСОБА_1 дільничному офіцеру поліції ОСОБА_3 письмові пояснення стосовно обставин виклику ним поліції 20.10.2020 року близько 11.30 год., згідно яких вказує, що завідомо неправдивий виклик не мав місце та просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови позивач вказує на те, що дільничний інспектор поліції Микитін Н.І. порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушення полягають, зокрема, у тому, що не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не було йому забезпечено право на подання доказів, у постанові відсутнє посилання на зібрані у справі докази.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема відповідальність за які передбачена ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4, 5 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом встановлено, що поліцейський, як посадова особа яка відповідно до покладених на нього повноважень, оцінивши зібрані докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, виніс відповідну спірну постанову.

Вимоги щодо змісту постанови зазначені у ч. 2 ст. 283 КУпАП, згідно якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У зв`язку з вищенаведеними вимогами закону щодо змісту постанови доводи позивача про невідповідність винесеної постанови вимогам закону через відсутність посилання на докази, суд відкидає як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними.

Поряд з тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подав дільничному інспектору Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіну Н.І. письмові пояснення, згідно яких вказує, що завідомо неправдивий виклик не мав місце та просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, позивач під час винесення оскаржуваної постанови оспорив допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається, про що вказав у письмових поясненнях. Відповідач в судове засідання не подав належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, що він заперечував проти притягнення його до відповідальності.

Проте, матеріали справи не містять відомостей про складення уповноваженою посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що такий протокол не було складено, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Згідно змісту спірної постанови ГАА №700929 позивач ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб.

Відповідно до ст.183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку (див. коментар до ст. 173).

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Виклик, як правило, робиться по телефону, який знаходиться на вулиці. Однак слід зазначити, що спосіб виклику значення немає.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

З огляду на те, що електронним рапортом підтверджено, що зі слів заявника ОСОБА_1 його дружина забороняє бачитись з їх спільною дитиною та є рішення суду та вказані дні побачень, суд вважає, що ОСОБА_1 не мав прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, оскільки зателефонувавши на спецлінію «102», позивач повідомив інформацію, що відповідала дійсності та не бажав безпідставного виїзду на місце виклику працівників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, натомість відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, суд вважає, що спірна постанова винесена без повного з`ясування усіх обставин справи та провина позивача не доведена.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поряд з тим, доводи позивача про порушення дільничним інспектором поліції Микитіним Н.І. прав позивача, передбачених статті 268 КУпАП на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому суд їх відкидає як необґрунтовані та вважає, що вимоги в частині визнання неправомірними дій дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. в цій частині до задоволення не підлягають.

Згідно вимог ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому суд позов підлягає до часткового задоволення, шляхом скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.01.2020 року, а провадження у справі закриттю, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Вирішуючи вимоги позивача, суд вважає, що вимоги про визнання дій дільничного офіцера Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н.І. щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення при винесенні оскаржуваної постанови протиправними не підлягають до задоволення, оскільки суд керується вимогами ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України щодо змісту рішення місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та вважає, що задовольняючи позов шляхом скасування спірної постанови та закриття провадження у справі судом повністю поновлене порушене право позивача у спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст. 183, 251, 283, 284 КУпАП, ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАА №700929 від 20.01.2020 року задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №700929 від 20.01.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. за ст.183 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяК. М. Грицай