Справа № 420/1073/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1073/20

Категорія: 0 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 20.09.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Ступакової І.Г,

Лук`янчук О.В.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ України в Одеській області) звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса)) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) від 24 січня 2020 року ВП №60172156 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що виконання рішення суду, ОСОБА_1 28 серпня 2019 року було проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2018 року, виходячи з 85% відповідних сум грошового забезпечення. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року становить 8 885,87 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 27 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року в сумі 224,55 грн. зарахована на його поточний рахунок 04 вересня 2019 року разом з пенсією за вересень 2019 року. Доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 26 серпня 2019 року в сумі 22 050,41 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі Порядок №649), та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1 (далі Порядок №20-1), про що було повідомлено ДВС. Проте, будучи проінформованим про виконання рішення суду державний виконавець все одно виніс постанову про накладення штрафу. Пунктом 2 Постанови №649 встановлено, що для виконання рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою. Невиконання судового рішення в частині виплати коштів за відсутності фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Таким чином, відповідач при винесенні постанови не врахував фактичні обставини, що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності.

Відповідач відзив на позовну заяву та витребувані матеріали виконавчого провадження до суду першої інстанції не надав.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у задоволенні позову ГУПФ України в Одеській області до УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 січня 2020 року ВП №60172156 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- відповідно до п.5 Порядку №20-1 реєстр ведеться в електронному вигляді державною мовою. Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Тобто, на виконання вимог п.3 Порядку №649 відповідальним особам ГУПФ України в Одеській області, як боржнику за відповідним рішенням суду, надається доступ до розробленого Пенсійним фондом України реєстру для обліку рішень. Відповідальна особа ГУПФ України в Одеській області вносить передбачені п.5 Порядку №649 документи в електронному вигляді до зазначеного реєстру. З метою підтвердження внесення відповідальною особою ГУПФ України в Одеській області даних до реєстру за судовою справою №1540/4734/18 надаємо витяг з зазначеного реєстру передбачений п.2 Порядку №20-1 та просимо врахувати зазначений витяг при розгляді справи ( копія витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою наявна в матеріалах справи);

- безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що ГУПФ України в Одеській області не було надіслано витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою не можуть братися до уваги, оскільки державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу не враховано викладені обставини (факт повного виконання рішення суду ГУПФ України в Одеській області в межах допустимих діючим законодавством до відкриття виконавчого провадження), що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII);

- судом першої інстанції не взято до уваги посилання ГУПФ України в Одеській області на те, що рішення Кабінету Міністрів України відповідно до положень ч. 1 ст. 4 БК України є частиною бюджетного законодавства. Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перше за все ст. 23 БК України, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Судом проігноровано той факт, що згідно з п.20 ч.1 ст. 116 БК України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу, є порушенням бюджетного законодавства. Враховуючи той факт, що Порядок №649 прийнятий на виконання Закону України №2262-ХІІ на момент виникнення оскаржуваних правовідносин був чинним та незаконним не визнавався, а отже є єдиним джерелом права - підзаконним нормативно-правовим актом, що вирішує питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

У відзиві УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) на апеляційну скаргу вказується, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не відповідають правилам правозастосування, тоді як рішення першої інстанції є законним та прийнято з додержання діючих норм законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №420/341/19 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУПФ в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання перерахувати пенсію. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення з 01 січня 2018 року раніше призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" основного розміру пенсії при її перерахунку з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату №Ю094892. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату №Ю094892, починаючи з 01 січня 2018 року. Рішення набрало законної сили 28 серпня 2019 року.

За заявою ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) Коваленком В.О. 30 вересня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60172156 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №420/341/19, виданим 04 вересня 2019 року про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату №Ю094892, починаючи з 01 січня 2018 року.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.

Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16 692 грн.

Лист відповідача від 30 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з відповідною постановою від 30 вересня 2019 року позивач отримав 02 жовтня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції позивача.

09 жовтня 2019 року ГУПФ України в Одеській області на адресу ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області направило листа про виконання рішення за вих.№25028-02-26, відповідно до якого ГУПФ України в Одеській області зазначило, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №420/341/19, яке набрало законної сили 27 серпня 2019 року, ОСОБА_1 28 серпня 2019 року було проведено перерахунок призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії за вислугу років з 01 січня 2018 року, виходячи з розміру 85% відповідних сум грошового забезпечення згідно з довідкою Одеського обласного військового комісаріату №Ю094892. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року становить 8 885,87 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 27 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року в сумі 224,55 грн. зарахована на його поточний рахунок 04 вересня 2019 року. Доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 26 серпня 2019 року в сумі 22 050,41 грн. буде виплачена згідно з Порядком №649, та Порядком №20-1.

24 січня 2020 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) Коваленка В.О. за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений державним виконавцем строк (10 робочих днів) не виконав рішення суду по справі №420/341/19 в частині включення інформації про судове рішення до відповідного реєстру без поважних причин.

Тому суд першої інстанції вважав, що відповідач законно та обґрунтовано прийняв постанову від 24 січня 2020 року про накладення на позивача штрафу в сумі 5 100 грн. Дане рішення відповідача відповідає критеріям, наведеним у ч.2 ст. 2 КАС України, а тому не підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 73, 74, 77 КАС України, ст. 1, п.1 ч.2 ст. 18, ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" і в процесуальному законодавстві України.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Статтею 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, підставою для застосування до боржника відповідальності, передбаченої ст. 75 Закону №1404-VIII, є невиконання ним рішення суду без поважних причин, встановлене державним виконавцем.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на вимогу відповідача від 30 вересня 2019 року про надання документів стосовно фактичного виконання рішення суду, позивач надав витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.176).

Разом з тим, вищевказаний витяг не може бути належним доказом виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року в частині зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виплати пенсії з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, оскільки останнім лише нараховано, але фактично не виплачено пенсії з урахуванням вищезазначеного відсоткового значення.

Колегія суддів вваж є безпідставними посилання ГУПФ України в Одеській області щодо необхідності застосування положень Порядку №649, в якості нормативного обґрунтування виплати компенсації стягувачу за виконавчим провадженням, оскільки здійснення нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, зокрема, зобов`язано пенсійний орган виплатити перераховану пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Доказів на вчинення боржником дій щодо виплати 22 274,96 грн. різниці щомісячного довічного грошового утримання судді до суду не надано, що свідчить про неповне виконання судового рішення на момент подання боржником звіту та свідчить про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про визнання поданого ГУПФ України в Одеській області звіту таким, що підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів констатує, що рішення суду у справі №420/341/19 виконано не в повному обсязі, а тому державним виконавцем правомірно прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог ГУПФ України в Одеській області.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 березня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.