Справа № 640/5317/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5317/19 Суддя першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Василенко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 19.10.2018 року №224 та стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області про опис майна у податкову заставу від 19.10.2018 року №224;

- присуджено на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Київській області задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 року скасовано в частині присудження на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 1 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області та прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 600 грн. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 залишено без змін, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Позивач 09.11.2020 направив до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

08.12.2020 року, ОСОБА_1 подано заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 24500 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2021 року, у задоволенні заяв про стягнення судових витрат та про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2022 року та ухвалити нове рішення на користь позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

01 березня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 8665, позивачем подано до суду заяву з процесуальних питань по справі, в якій просить стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 24 500 грн., відповідно до прибуткового касового ордеру № 1-11-02/21.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Державної податкової служби України у Київській області до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в межах спірних правовідносин усі подані ОСОБА_1 заяви були розглянуті судом першої та апеляційної інстанції, за наслідками такого розгляду прийняті відповідні рішення, в той час як додатково подані представником позивача заяви складені не з метою вирішення процесуальних питань, визначених положеннями КАС України, а виключно з метою збільшення суми витрат на правову допомогу та подальшого стягнення таких витрат з відповідача, що не відповідає меті інституту відшкодування судових витрат.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Також, варто зазначити, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Втім, зі змісту рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.06.2020 року, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 року, ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020 року та Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2021 року вбачається, що судами вирішено усі, подані представником позивача заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Так, згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 року, позивачу було повернуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 25600,00 грн. (з 57600,00 грн. заявлених позивачем, відповідно до договору про надання правової допомоги від 31.10.2018, акта приймання-передачі наданих послуг від 03.06.2019, прибуткового касового ордеру на суму 57600,00 грн.), отже, вимоги, вказані в позовній заяві були розглянуті.

Крім того, в цьому ж рішенні суду апеляційної інстанції, позивачу було відшкодовано 14000,00 грн. (з 21000 грн. заявлених, відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.03.2020, акта приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2020, прибуткового касового ордеру на суму 21000,00 грн.), отже заява позивача від 14.09.2020 року Вх.№ 33884 також була вирішена судом апеляційної інстанції.

Згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020 року, позивачу було відмовлено в ухвалені додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. (відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 09.11.2020 та прибутковий касовий ордер на суму 10 500 грн.), отже заява ОСОБА_1 від 12.11.2020 року Вх.№ 44072 розглянута судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 року Вх.№ 03-14/79950/20 та від 01.03.2021 року Вх.№ 8665 є аналогічними за змістом тим заявам, що вже були вирішені судами першої та апеляційної інстанції, більше того, позивачем в обох випадках надані прибуткові касові ордери (№ 1-09-06/20 від 09.06.2020 року та №1-11-02/21 та акти приймання - передачі наданих послуг), які вже були предметами судового розгляду, були розглянуті по суті та прийнято відповідні рішення, з огляду на що, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Постанова складена в повному обсязі 16 березня 2021 року.