Справа № 420/10480/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10480/20
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Дата і місце ухвалення: 17.12.2020р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Федусика А.Г.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання повторно розглянути заяву,

ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у порушенні

вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 та надісланні заявнику формальної відповіді від 02.09.2020 року вих. №8394, зміст якої не стосується питань і суті звернення;

- визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає в порушенні статті 19 Закону України «Про звернення громадян» і статті 40 Конституції України, нездійсненні об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 та в ненаданні заявнику обґрунтованої відповіді по суті звернення;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно, з додержанням вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» і норм прямої дії статей 3, 19, 40 Конституції України, розглянути і вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 та письмово повідомити заявника про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 21.01.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що відповідь на звернення ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 надано Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не по суті поставлених питань. Фактичний зміст заяви позивача являє собою належно обґрунтоване звернення ОСОБА_1 , як громадянина України, до компетентного органу державної влади із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав і законних інтересів та висловлення думки щодо поліпшення діяльності у спосіб належного виконання вимог п.4 та додатків 1, 12 постанови КМУ №704 з врахуванням рішення від 29.01.2020р. Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/6458/18 щодо скасування п.6 постанови КМУ №103.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що за своєю суттю заява ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 не є зверненням громадян, так як не містить посилань на Закон України «Про звернення громадян», а містить посилання на законодавство про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби. Зазначає, що з 01.01.2007р. відповідач позбавлений права вирішувати безпосередньо питання пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та передав відповідні повноваження територіальним органам Пенсійного фонду України.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію, призначену йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Перерахунки пенсії здійснює Головне управління ПФУ в Одеській області на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, які надаються Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

25.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

В своїй заяві позивач зазначив, що 29.01.2020р. постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6458/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Цей факт впливає на обчислення розміру пенсій військових пенсіонерів саме тому, що має правовий наслідок - відновлення дії попередньої редакції п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» і відновлення обов`язку Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки при обчисленні базових складових пенсії (окладів за посадою і військовим званням) в процесі формування довідки до ГУ ПФУ в Одеській області враховувати як застереження відновленої редакції пункту 4, так і приміток Додатків 1, 12 постанови №704, в редакцію яких зміни постановою №103 не вносилися. Крім того, рішенням МО України встановлено на 2019-2020р.р. щомісячну премію у розмірі згідно тарифного розряду та надбавку за особливі умови проходження служби в мінімальному розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області уточнену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, зокрема, застережень п.4 та додатків 1, 14 щодо врахування 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, та надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років та премії 35% посадового окладу.

Листом від 02.09.2020 року №8394 Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив ОСОБА_1 у складанні та направленні до ГУ ПФУ в Одеській області запитуваної ним довідки. Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що зміни внесені постановою КМУ №103 до додатку до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ №45 від 13 лютого 2008 року, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнанні протиправними та нечинними. Відтак, з 05.03.2019р. дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку №2 Порядку №45, яка діяла до зазначених змін. Водночас, алгоритм дій, які повинні вчинити уповноважені органи, не змінився. Після 05.03.2019 року та по теперішній час списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, в тому числі із прізвищем позивача, від Головного управління ПФУ в Одеській області не надходили. Отже, у Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутні підстави для складання та направлення до ГУ ПФУ в Одеській області запитуваної довідки.

ОСОБА_1 , зазначаючи, що в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян», Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надав відповідь не по суті питань, зазначених в його зверненні, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку, що посиланням на порушення Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Закону України «Про звернення громадян» позивач обрав невірний спосіб захисту його прав, оскільки суть спору, що виникла внаслідок даних правовідносин, стосується права позивача на перерахунок пенсії, зокрема порядку здійснення перерахунку, який знаходиться у сфері дії законодавства, що регулює пенсійне забезпечення військовослужбовців.

Дослідивши зміст звернення позивача та зміст відповіді, наданої на нього відповідачем, суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини у сфері дії Закону України «Про звернення громадян» між сторонами не виникали. За висновками суду першої інстанції, в даному ж випадку має місце спір про здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до порядку встановленого законодавством про пенсійне забезпечення, який потребує вирішення питання чи була правомірною відмова відповідача у складанні та направленні довідки про грошове забезпечення до пенсійного органу, а також існування підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити такі дії .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною першою статті 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У відповідності до вимог частини першої статті 19 Закону №393/96-ВР на органи державної влади покладено обов`язок в межах своїх повноважень: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже з аналізу вищезазначених норм Закону вбачається, що на органи державної влади покладено обов`язок в межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви громадян, які звертаються із такими заявами відповідного змісту, та розглядати такі звернення у строки визначенні статтею 20 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на заяву ОСОБА_1 від 25.08.2020р. надано Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 02.09.2020р., тобто в межах строків, встановлених ст.20 Закону №393/96-ВР.

Колегією суддів встановлено, що у своїй заяві ОСОБА_1 просив підготувати на направити до ГУ ПФУ в Одеській області уточнену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, зокрема, застережень п.4 та додатків 1, 14 щодо врахування 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, та надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років та премії 35% посадового окладу.

Наявність підстав для отримання вказаної довідки заявник пов`язував з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6458/18, якою визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Однак, відмовляючи в задоволенні поданої позивачем заяви Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в листі від 02.09.2020 року №8394 здійснив посилання на те, що з 05.03.2019р. (дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18) визнанні протиправними та нечинними зміни внесені постановою КМУ №103 до додатку до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ №45 від 13 лютого 2008 року, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Тобто, у своїй відповіді відповідач зазначив про втрату чинності пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 та змін до п.5 і додатку №2 до Порядку №45, що не пов`язано з обставинами, наявністю яких ОСОБА_1 обґрунтовував своє прохання щодо підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Одеській області уточненої довідки про розмір його грошового забезпечення.

Зазначене дає колегії суддів підстави для висновку, що Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки розглянуто заяву позивача щодо видачі йому довідки про розмір грошового забезпечення, внаслідок чого відмовлено у видачі відповідної довідки з посиланням на обставини, що не стосуються суті звернення.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача про недотримання Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки вимог ст.ст. 15,19 Закону №393/96-ВР при розгляді заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963.

Що ж до висновку суду першої інстанції про те, що спірні правовідносин стосуються права позивача на перерахунок пенсії, зокрема порядку здійснення перерахунку, який знаходиться у сфері дії законодавства, що регулює пенсійне забезпечення військовослужбовців, то колегія суддів вважає його помилковим, оскільки при зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 не просив здійснити перерахунок його пенсії або зобов`язати відповідача видати довідку про розмір грошового забезпечення, який враховується при перерахунку пенсії.

Звернення позивача з даним позовом до суду зумовлене відновленням його порушеного права, передбаченого Законом України «Про звернення громадян», на отримання повної, об`єктивної та обґрунтованої відповіді на його заяву від 25.08.2020 року.

Тобто, спір стосується конституційного права позивача на одержання від органу державної влади обґрунтованого рішення по суті його звернення із додержанням вимог Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, в розумінні визначення, наведеного в ст.3 Закону України «Про звернення громадян», заява ОСОБА_1 є зверненням громадян щодо сприяння реалізації його прав та інтересів.

Відсутність у зверненні позивача від 25.08.2020 року посилання на те, що таку заяву подано ним в порядку Закону України «Про звернення громадян», не звільняє орган державної влади розглянути таку заяву у встановленому чинним законодавством порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктами 3, 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, визнання дій протиправними та визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень є різними способами захисту порушених прав особи, яка звернулася з позовом до суду.

У даному випадку колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде визнання протиправною бездіяльності Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нездійснення об`єктивної та всебічної перевірки заяви позивача від 25.08.2020 року вх. №6963 та ненадання заявнику обґрунтованої відповіді по суті звернення, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з повідомленням його про результати такого розгляду.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нездійснення об`єктивної та всебічної перевірки заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 та ненадання заявнику обґрунтованої відповіді по суті звернення.

Зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно, з додержанням вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», розглянути і вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 25.08.2020 року вх. №6963 та письмово повідомити заявника про результати такого розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко
Суддя: А.Г. Федусик
Суддя: О.А. Шевчук