Справа № 813/3766/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Потабенко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 813/3766/15 пров. № А/857/15550/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Запотічного І.І.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

представника апелянта: Попадюк Н.О.

представника позивача: Рождественської Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 813/3766/15 за адміністративним позовом Державного підприємства "Самбірське лісове господарство" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

20.07.2015р. позивач Державне підприємство «Самбірське лісове господарство» звернувся в суд з позовом до Самбірської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (яку ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року замінено її правонаступником - Головним управлінням ДПС у Львівській області; далі -) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06 липня 2015 року №, №, №, №.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на помилковій оцінці операцій з контрагентом позивача - Компанією "Zortex Business LLP" (Великобританія), оскільки у підприємства не було жодних підстав вважати, що контрагент з 15 липня 2014 року ліквідований, враховуючи, що оплата за поставлену продукцію проведена, від банківських установ не надходило інформації про ліквідацію контрагента, а при митному оформленні товару жодних зауважень не було.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06 липня 2015 року №, №, №, №.

Приймаючи рішення, суди зазначили, що доводи контролюючого органу про ліквідацію Компанії "Zortex Business LLP" не знайшли свого підтвердження в ході з`ясування обставин у справі, а самою Інспекцією жодних порушень щодо оформлення первинних фінансово-господарських документів за взаємовідносинами позивача з вказаним вище контрагентом не виявлено; факт реального постачання товару відповідно до укладеного контракту підтверджується первинними документами встановленої форми. Після 15 липня 2014 року Компанію "Zortex Business LLP" обслуговували іноземні банки, а митні органи України з урахуванням виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Тому, отримані від Компанії "Zortex Business LLP" кошти відповідачем безпідставно кваліфіковано як безповоротну фінансову допомогу та доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік на вказану суму є необґрунтованими, як і висновки щодо заниження частини чистого прибутку (доходу) та порушення останнім термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності і порядку декларування валютних цінностей.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2020р. у справі № 813/3766/15 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2015р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

15.10.2020р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Інспекції від 06 липня 2015 року №, №, №, №.

Крім того, суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області в користь Державного підприємства "Самбірське лісове господарство" понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 480 грн., понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі -5000 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта Попадюк Н.О. просила суд, апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених.

Представник позивача Рождественська Л.П. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25 травня 2015 року - 15 червня 2015 року контролюючий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку «Самбірське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року - 31 березня 2015 року, за результатами якої складено акт від 22 червня 2015 року за №318/22-00/00992510, яким встановлено порушення вимог: 1) п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.135.1 ст. 135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України (далі - ПК), що спричинило заниження податку на прибуток за 2014 рік в сумі 129 384,00 грн; 2) наказу Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Загальні вимоги до фінансової звітності»», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868, та постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», внаслідок чого відбулося заниження частини чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету, за 2014 рік в сумі 88 412,00 грн; 3) ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93; 4) ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року №959-ХІІ, ч. 3 ст. 31 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року №2709-ІV, ст.207 Цивільного кодексу України по проведених взаєморозрахунках між Підприємством та фірмою - нерезидентом «Zortex Business LLP», United Kingdom за період з 15 липня 2014 року по 31 березня 2015 року по контракту від 03 лютого 2014 року №SAM-18/14; 5) ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР (далі - Закон №185) по проведених взаєморозрахунках між Підприємством та фірмою - нерезидентом «Zortex Business LLP», United Kingdom за період з 15 липня 2014 року - 31 березня 2015 року по контракту від 03 лютого 2014 року №SAM-18/14.

На підставі акту перевірки податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 06 липня 2015 року:

- №, яким визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 286 073,77грн. за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства";

- №, яким визначено грошове зобов`язання в розмірі 170,00 грн. за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства";

- №, яким визначено грошове зобов`язання в розмірі 129 384,00 грн. за платежем "прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" та 64 692,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання в розмірі 88 412,00 грн. за платежем "частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств)" та нараховано 22 103,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2014 року між Державним підприємством "Самбірське лісове господарство" (як продавцем) та Компанією «Zortex Business LLP» (Великобританія) (як покупцем) укладено контракт №SAM-18/14, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує (згідно Правил Інкотермс в редакції 2010 року) пиловник буковий (далі - «товар») в кількості 500 м.куб.

Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов`язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються останнім, на території продавця продавцем.(пункти 4.1, 4.2 контракту).

Зміни і доповнення до даного контракту дійсні тільки у тому випадку, якщо зафіксовані в письмовій формі і підписані сторонами. Після підписання контракту всі попередні переговори і переписка втрачають силу. Всі доповнення, які передані засобами факсимільного зв`язку, дійсні при наявності одної оригінальної печатки (пункт 9.1 контракту).

До контракту вносились доповнення: №1 від 11 лютого 2014 року, №2 від 11 лютого 2014 року, №3 від 26 лютого 2014 року, №4 від 28 лютого 2014 року, №5 від 27 березня 2014 року, №6 від 07 квітня 2014 року, №7 від 06 травня 2014 року, №8 від травня 2014 року, №9 від 02 червня 2014 року, №16 від 28 жовтня 2014 року.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань з вищевказаним контрагентом позивач подав: контракт та додатки до нього, вантажно-митні декларації, рахунки-фактури, специфікації та сертифікати, з яких видно, що у період з 17 липня 2014 року - 04 лютого 2015 року він реалізував на адресу Компанії «Zortex Business LLP» товар на загальну суму 62 327,49 доларів США.

В той же час податковий орган вважає, що покупцем товару, вивезеного Державним підприємством "Самбірське лісове господарство" за митну територію України у період після 15 липня 2014 року, фактично є інша фірма-нерезидент, яку не ідентифіковано, а кошти, які надійшли позивачу від Компанії «Zortex Business LLP», не можуть бути зарахованими як оплата за поставлений відповідно до контракту товар та є безповоротною фінансовою допомогою, яка повинна оподаткована відповідно до чинного законодавства, оскільки згідно витягу з сайту companieshouse.gov.uk, а також листа Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки Компанії «Zortex Business LLP»» остання з 15 липня 2014 року ліквідована.

В п.135.1 статті 135 ПК України визначено, що доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до п.135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у п.135.3 цієї статті та у ст.136 цього Кодексу.

Згідно п.п.135.4.1 п.135.4 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

п.137.10 ст. 137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.257 п.14.1 ст. 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Із змісту п.п.138.1.1 п.138.1 ст. 138 ПК України видно, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням п.138.2, п.138.11 цієї статті, п.140.2 - 140.5 ст.140, ст.ст.142, 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

В п. 135.2 ст. 135 та п. 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України дають підстави вважати, що до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг і охороною праці). Тому, право на зменшення об`єкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Разом з тим, згідно усталеної практики Верховного Суду та Верховного Суду України господарська операція визнається легітимною у разі повної дієздатності всіх її учасників. Всі первинні документи можуть прийматись як докази здійснення господарських операцій, якщо вони оформлені належним суб`єктом. Обставини справи повинні бути встановлені в повному обсязі на підставі належних, допустимих та достатніх доказах без будь-яких сумнівів та суперечностей.

Крім того, п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, визначалось, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Також порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті на час спірних відносин регулювався Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» , відповідно до ст. 1 якого виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно п.1 Постанов Правління Національного банку України від 14 листопада 2013 року №453, від 12 травня 2014 року №270, від 20 серпня 2014 року №515, від 20 листопада 2014 року №734, від 01 грудня 2014 року №758 та від 03 березня 2015 року №160 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначалось, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Разом з тим, задовольняючи позов та скасовуючи податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції виходив з того, що Компанія «Zortex Business LLP» не ліквідована, а лише згідно протоколу зборів її партнерів від 14 липня 2014 року змінила реєстраційну адресу в межах однієї країни - Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії: з Англії та Шотландію.

Проте, в даному випадку, в листі Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки Компанії «Zortex Business LLP»» зазначено не лише про ліквідацію контрагента з 15 липня 2014 року, а й про внесення 30 вересня 2014 року до реєстру нової компанії з ідентичною назвою «Zortex Business LLP».

Тобто, період з 15 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року щодо правомочності названої Компанії підлягав ретельній перевірці на підставі належних та допустимих доказів.

Верховний суд скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції і направляючи справу на новий судовий розгляд в своїй ухвалі від 14.04.2020р. звернув увагу на ту обставину, що при новому розгляді судам необхідно з`ясувати що наявність у справі протоколу від 14 липня 2014 року, не може розцінюватись як належний доказ, оскільки є лише незасвідченою суддею копією документу, здійсненою з його нотаріально посвідченої копії, що є порушенням вимог ст.79 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), за змістом якої у справі повинна міститись засвідчена суддею копія письмового доказу.

Крім того, Верховний Суд звернув увагу на ту обставину, що в судових рішеннях відсутні будь-які мотиви, які вказують що протокол від 14 липня 2014 року спростовує інформацію Міністерства закордонних справ України про ліквідацію компанії з 15.07.2014р., а також оцінка тій обставині, що зазначений документ має назву «Акт Товариства з обмеженою відповідальністю 2000 ТзОВ Зотекс Бізнес».

Отже, суд касаційної інстанції вказав на необхідність здійснення при новому розгляді справи ретельної перевірки на підставі належних та допустимих доказів правомочності щодо здійснення господарських операцій фірмою "Zortex Business LLP" за період з 15.07.2014 по 30.09.2014.

Судом першої інстанції при новому розгляді справи встановлено, що відповідно до Протоколу зборів партнерів Компанії "Zortex Business LLP" від 14.07.2014 р. відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об`єднане Королівство Великобританія з Англії WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON, England, EC2N 1HQ, United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg, Scotland EH1 1DD, United Kingdom.

Тобто, Компанія "Zortex Business LLP" ліквідована не була, відбулась лише зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни.

Крім того, факт реального постачання товару відповідно до Контракту підтверджується первинними документами встановленої форми, які мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, та відсутні підстави для визнання їх недостовірними, тому висновки про заниження позивачем податку на прибуток ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

Про правомірність взаємовідносин із компанією "Zortex Business LLP" свідчить й те, що після 15.07.2014р. дану компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України, після виконання усіх належних митних процедур, здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії "Zortex Business LLP" як до, так і після 15.07.2014р., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями вантажно-митних декларацій.

Підставою для формування позивачем показників доходів та витрат є первинні документи, оформлені за наслідками операцій з постачання товарів контрагенту "Zortex Business LLP". Зауважень щодо оформлення первинних документів відповідач не висловлював. Виконання договірних зобов`язань підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які в цілому у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники.

Як видно із матеріалів справи, підставою для висновків податкового органу про заниження позивачем доходу за 2014 рік на загальну суму безповоротної фінансової допомоги в розмірі 718 799 грн. є те, що фірма "Zortex Business LLP" з 15.07.2014р. ліквідована. При цьому, підставою для таких висновків є інформація офіційного сайту Великобританії - Companies House, розміщеного за інтернет адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk та лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490.

ст.2 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Із змісту ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про міжнародне приватне право" видно, що особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

В ст.26 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

п.п. 14.1.122. п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що нерезиденти - це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України. Згідно з п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених п. 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Підпунктом (і) п. 1 ст. 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 (набрала чинності 11.08.1993) термін "компетентний орган" означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

ч.1 ст.4 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна для цілей цієї Конвенції визначено, що термін "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію; цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи або приріст вартості майна з джерел у цій Державі.

В п. 103.5 ст.103 ПК України передбачено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Отже, допустимим доказом є лише відповідна довідка, видана "компетентним органом", який вправі видавати відповідні довідки, які впливають на об`єкт оподаткування від імені Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії по відношенню до України, є Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника.

При цьому, така довідка повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Водночас, як видно з акту перевірки в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошові зобов`язання позивачу по взаємовідносинах з компанією "Zortex Business LLP" (Англія) контролюючий орган покликається на лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015р. №630/17-200-490 з інформацією про ліквідацію 15.07.2014р. компанії "Zortex Business LLP", яка була розміщена Об`єднаному Королівстві Великобританія (Англія). До листа додано текстові файли витягів викладені на іноземній мові, без відповідної легалізації та засвідченого перекладу відповідно до законодавства України.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що покликання апелянта на лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015р. №630/17-200-490. як на безумовний доказ ліквідації компанії "Zortex Business LLP" є необґрунтованими.

В матеріалах справи міститься завірена копія Протоколу зборів партнерів Компанії "Zortex Business LLP" від 14.07.2014р., відповідно до якого відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об`єднане Королівство Великобританія з Англії: WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25, OLD BROAD STREET, LONDON, England EC2N 1HQ, United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge, Edinburg, Scotland EH1 1DD, United Kingdom. Також про наявність діючої компанії "Zortex Business LLP" на момент здійснення спірних господарський операцій з адресою розташування в Шотландії свідчить і інформація, викладена на офіційному сайті Великобританії - Companies House (http://wck2.companieshouse.gov.uk).

Водночас, з листа Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015р. №630/17-200-490 та інформації, викладеної на офіційному сайті Великобританії Companies House (http://www.wck2.companieshouse.gov.uk) видно, що на момент здійснення спірних господарський операцій (30.09.2014р.) з адресою розташування в Шотландії є наявна діюча компанія "Zortex Business LLP", яка за своєю назвою відповідає назві компанія з якою мав правовідносини позивач.

Таким чином, незважаючи на вказані обставини щодо наявності в реєстрі з 30.09.2014р. компанії (місцезнаходження якої Шотландія) під назвою "Zortex Business LLP", яка є аналогічною за назвою до компанії, з якою мав правовідносини позивач у період з 2013року до 15.07.2014р. та яка розміщена в Об`єднаному Королівстві Великобританія (Англія), наданий контролюючим органом лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015р. №630/17-200-490 не підтверджує ту обставину, що компанія "Zortex Business LLP" (місце розташування якої Шотландія) є однією і тією ж компанією "Zortex Business LLP" (Англія), яка змінила реєстраційну адреси з однієї країни Об`єднаного Королівства Великобританії (Англії) на іншу (Шотландію), чи це зовсім різні компанії за своїм правовим статусом та утворенням.

ч.2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належними та допустимими доказами позивач довів реальність господарських операцій з поставки товару іноземному контрагенту фірмі "Zortex Business LLP" та проведення оплати за поставлений товар. Надані суду первинні документи підтверджує факт господарських відносин позивача із фірмою "Zortex Business LLP". Про правомірність взаємовідносин із компанією "Zortex Business LLP" свідчить й те, що після 15.07.2014р. дану компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України після виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії "Zortex Business LLP" як до, так і після 15.07.2014, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями вантажно-митних декларацій.

Разом з тим, податковим органом не надано доказів звернення до уповноважених органів країни реєстрації контрагента позивача фірми "Zortex Business LLP" про надання інформації щодо її правомочності в період з 15.07.2014р. - 30.09.2014р., а також щодо наявності чи відсутності правонаступництва внаслідок перереєстрації місця її знаходження.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновків, що доводи апелянта про ліквідацію "Zortex Business LLP" не знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Тобто, суму в розмірі 62327,49 дол. США (еквівалентну 718799,49 грн.) контролюючий орган безпідставно кваліфікував як безповоротну фінансову допомогу, а тому доводи апелянта про заниження позивачем доходів за 2014 рік на вказану суму є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про кримінальне провадження, у якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені вказаної компанії з електронної адреси, розташованої на території України колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту ч.6 ст.78 КАС України видно, що лише вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, та лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) чи вчинені вони цією особою, а тому сам факт відкриття кримінального провадження не може вважатися таким, що несе інформацію щодо предмета доказування, та не може бути покладений в основу судового рішення.

Проте, вирок суду, який набрав законної сили на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в матеріалах справи відсутній та сторонами не наданий.

Також, апелянт не надав належних та допустимих доказів, які видані уповноваженими органами та легалізованими в установленому порядку (стосовно того, що компанія Zortex Business LLP (Шотландія) та компанія Zortex Business LLP (Англія) є різними компаніями за своїм правовим статусом та способом утворенням, який виключає зміну місцезнаходження компанії з однієї країни на іншу), а тому, не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Податковий орган не надав доказів звернення до уповноважених органів країни реєстрації контрагента позивача фірми Zortex Business LLP про надання інформації щодо її правомочності в період з 15.07.2014р. - 30.09.2014р., а також щодо наявності чи відсутності правонаступництва внаслідок перереєстрації місця її знаходження з однієї країни до іншої. Оскільки факт реального постачання товарів саме на адресу компанії Zortex Business LLP та отримання від неї позивачем виручки в охоплений перевіркою період підтверджується митними деклараціями та первинними бухгалтерськими документами, а контролюючим органом жодних доказів на підтвердження фіктивного (безтоварного) характеру здійснених поставок не представлено та відповідних доводів не наведено. Тому, колегія суддів вважає, що прийнятті податковим органом податкові повідомлення-рішення є протиправними які слід скасувати.

Щодо доводів апелянта про стягнення судових витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

ч.7 ст.139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи видно, що професійну правову допомогу позивачу надавало адвокатське об`єднання Парпан і Партнери, а саме адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000636 від 14.07.2017р.) на підставі договору про надання правничої допомоги №25/05/20.

Згідно зазначеного договору, його предметом є: написання та підготовка документів правового характеру, необхідних для оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.07.2015р №, №, №, №; здійснення представництва інтересів клієнта в Львівському окружному адміністративному суді в межах розгляду справи №813/3766/15.

На виконання вказаного договору позивач ДП Самбірське лісове господарство сплатив адвокатському об`єднанню гонорар в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення №3233 від 27.05.2020р. на суму 5000,00 грн (т.2, а.с. 95).

Крім того, на вимогу апеляційного суду позивач надав копію акту здачі-приймання наданих послуг від 15.10.2020р. до договору № 25/05/20 від 25.05.2020р. про надання професійної правничої допомоги із змісту якого видно, що адвокатське об`єднання Парпан і Партнери» надавало останньому правничу допомогу:

-моніторинг судової практики Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет винесення судами апеляційної та касаційної інстанції рішень в аналогічних спорах;

- підготовлено та подано до Львівського окружного адміністративного суду пояснення в справі № 813/3766/15 з врахуванням постанови Верховного суду від 16.04.2020р. та долученням судової практики;

-підготовлено та подано до Львівського окружного адміністративного суду додаткових пояснень в справі № 813/3766/15 з врахуванням відзиву на позовну заяву;

-забезпечення участь в судових засіданнях Львівського окружного адміністративного суду 01.06.2020р., 17.06.2020р., 09.07.2020р., 29.09.2020р., 15.10.2020р.

В ч.6 ст.134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

ч.7 ст. 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема, щодо неспівмірності вказаних витрат із складністю справи, тому враховуючи обсяг, якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час та складність справи, колегія суддів вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновків, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 813/3766/15 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді В. Я. Макарик
І. І. Запотічний
У зв`язку із перебуванням судді Бруновської Н.В. в період з 09.03.2021р. по 16.03.2021р. включно згідно наказу в.о. голови суду № 62-к/тм від 24.02.2021р. у відпустці, постанова в повному обсязі складена 17.03.2021р.