Справа № 440/7778/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 12 березня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/7778/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ялисоветського А.А.,

представника відповідача - Горобця О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт № 12 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 25 вересня 2020 року за фактом отримання ОСОБА_1 травми 11 липня 2007 року;

зобов`язати відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 2007 року;

зобов`язати відповідача в ході повторного службового розслідування за фактом отримання травми 11 липня 2007 року скласти акти за формою Н-1* та Н-5* з висновком комісії про те, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки спірних актів не відповідають фактичним обставинам. Стверджував, що під час службового розслідування нещасного випадку відповідач не здійснив заходів, спрямованих на пошук свідків події та не врахував їх показань.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20 січня 2021 року судом одержано відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в ході проведення службового розслідування Ліквідаційна комісія на підставі наявних документів, матеріалів та відомостей дійшла висновку про те, що нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Пояснив, що відомостей про наявність свідків події Ліквідаційна комісія під час проведення службового розслідування не мала, а відтак не досліджувала їх пояснень.

У відповіді на відзив позивач наполягав на достатності підстав для задоволення його позовних вимог.

Ухвалою від 24 лютого 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач проходив службу в ОВС та органах Національної поліції з 15 грудня 1996 року по 12 жовтня 2020 року.

31 серпня 2020 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з рапортом, у якому ініціював питання про призначення розслідування нещасного випадку, який мав місце 11 липня 2007 року та внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму.

Наказом голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 21 вересня 2020 року створено комісію щодо розслідування нещасного випадку із колишнім працівником КМУ УМВС.

У період з 21 вересня 2020 року по 25 вересня 2020 року зазначеною комісією проведено розслідування нещасного випадку, який стався 11 липня 2007 року близько 11:00 на території стадіону "Динамо" по вул. Лідова, м. Полтава.

Під час розслідування нещасного випадку від 11 липня 2007 року Комісією у позивача відібрано пояснення та досліджено подану гр. ОСОБА_1 медичну документацію.

За результатами дослідження зазначених документів Комісією складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт № 12 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 25 вересня 2020 року за фактом отримання ОСОБА_1 травми 11 липня 2007 року, за висновками яких нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Не погоджуючись з об`єктивністю висновків зазначених актів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ (надалі - Закон №2694) охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 вказаного Закону працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами статті 22 Закону № 2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 грудня 2002 року № 1346.

Згідно пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2. Порядку № 1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4. Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

За приписами пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Пунктом 3.19 Порядку № 1346 врегульовано, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

За правилами пунктом 3.8 Порядку № 1346 Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

За результатами належним чином проведеного розслідування, об`єктивного вивчення та дослідження усіх обставин нещасного випадку, Комісія ухвалює один з таких висновків: "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків".

Разом із тим, під час розгляду справи судом встановлено та не спростовано представником відповідача, що під час розслідування нещасного випадку щодо травмування позивача від 11 липня 2007 року Комісією не досліджувались показання свідків зазначеної події.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_2 , який був присутнім на стадіоні в якості вболівальника, повідомив суду, що 11 липня 2007 року близько 11:00 на території стадіону "Динамо" по вул. Лідова, м. Полтава під час футбольного чемпіонату, організованого УМВС в Полтавській області, гр. ОСОБА_1 перебував на футбольному полі в якості гравця та під час необережних дій гравця команди супротивника зазнав нападу, результатом якого стало падіння позивача та втрата ним свідомості.

Як пояснив позивач, упродовж наступної доби він приймав знеболюючі ліки, однак його фізичний стан погіршувався, що зумовило його звернення до закладу охорони здоров`я та подальшу госпіталізацію.

У період з 13 липня 2007 року по 10 серпня 2007 року гр. ОСОБА_1 перебував на лікуванні з діагнозом "політравма, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, компресійний перелом тіла С4, спинного мозку на цьому рівні, правобічний больовий корінцевий (С4) синдром".

Вищевказані обставини під час проведення розслідування залишені відповідачем поза увагою, а відтак, виключили можливість встановити причинний зв`язок між завданою травмою та обставинами її отримання.

Зважаючи на вищевикладене, суд визнає висновки проведеного розслідування такими, що ґрунтуються на неповно встановлених обставинах нещасного випадку, а відтак останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Крім того, відповідача належить зобов`язати повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 2007 року.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо іншої частини позовних вимог, то суд вважає, що останні не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача в ході повторного службового розслідування за фактом отримання позивачем травми 11 липня 2007 року скласти акти за формою Н-1* та Н-5* з висновком комісії про те, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, суд виходить з такого.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо складення актів за формою Н-1* та Н-5* та формулювання їх висновків є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого на це органу - Комісії щодо розслідування нещасного випадку.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача скласти за результатами проведення розслідування акти певної форми із зазначенням конкретних висновків - не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Так само не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

У спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили буде ухилятись від добровільного його виконання.

За викладених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправним та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Акт розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 2007 року близько 11 год. 00 хв. УМВС України в Полтавській області за формою Н-5 від 25 вересня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати Акт № 12 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 25 вересня 2020 року.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 2007 року з ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя. А.О. Чеснокова