Справа № ЗПП/320/14/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

17 березня 2021 року м. Київ № ЗПП/320/14/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 про забезпечення позову до Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України,

в с т а н о в и в:

16 березня 2021 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся Приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, в якій просить суд:

- зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця №0050 від 20 червня 2017 р.), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

- заборонити Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформлене протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця №0050 від 20 червня 2017 р.), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

- заборонити Міністерству юстиції України до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії №52, та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12 лютого 2021 р. про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього відповідного дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що має намір подати позов до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця; про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 12 лютого 2021 р. №528/5, яким уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021 про припинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 ; про зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Позивач зазначив про необґрунтованість прийняття Дисциплінарною комісією приватних виконавців спірного рішення з огляду на очевидну протиправність оскаржуваних рішень, ускладнення ефективного захисту (поновлення) прав позивача та порушення при цьому прав третіх осіб.

В обґрунтування, зокрема, вказав на відсутність підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки щодо нього та порушення порядку її проведення. Підставою для проведення перевірки була скарга ОСОБА_2 як боржника у виконавчому провадженні №60162479. Проте, заявник ОСОБА_2 подала заяву від 17 листопада 2020 р. про припинення перевірки діяльності позивача і відсутність до нього претензій, внаслідок чого позивач вважає, що подальше проведення перевірки було безпідставним.

Указав, що спірне рішення було прийнято на засіданні комісії без його участі, а подану заяву про відкладення розгляду матеріалів перевірки через його хворобу було відхилено. Наведене, на думку позивача, свідчить про очевидну протиправність спірного рішення.

Зазначив, що в його провадженні перебуває 2500 виконавчих проваджень. Унаслідок усунення його від діяльності як приватного виконавця він буде позбавлений можливості здійснювати виконавчі дії у цих виконавчих провадженнях, завдаючи шкоди їх сторонам, а також не зможе здійснити розподіл коштів та перерахунок їх стягувачам. Пошук приватного виконавця на заміщення, який готовий прийняти вказані виконавчі провадження, потребує значних зусиль з боку заявника і значного часу, а тому незворотньо може вплинути, як на права позивача у цій справі, так і на права та обов`язки третіх осіб - сторін виконавчих проваджень.

Вказує, що завдана у такий спосіб йому та третім особам шкода не порушує права відповідачів, не викликається потребою і не є співмірною. Спірні рішення ускладнюють його ефективний захист та позбавляють права на працю.

Заявник зазначив, що заявлені ним заходи забезпечення позову спрямовані на відвернення негативних наслідків, які матимуть місце для позивача внаслідок прийняття відповідачем спірного рішення.

Суддя, дослідивши заяву про забезпечення позову з наданими до неї документами, бере до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з вимогами ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Водночас, суд зазначає, що спосіб забезпечення позову має бути співмірним заявленим позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову заявник вказує, що має намір подати позов до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України, в якому заявити три вимоги: про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії, в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця (1); про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 12 лютого 2021 р. №528/5, яким уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р. (2); про зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця (3).

Заявником вказано про очевидну протиправність оскаржуваних рішень і дій, ускладнення ефективного захисту (поновлення) прав позивача та порушення при цьому прав третіх осіб, порушення принципу пропорційності та позбавлення його права на працю.

Щодо доводів заявника про «очевидність» ознак протиправності спірних рішень та порушення прав позивача, то пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Твердження заявника про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, що при розгляді даної заяви про забезпечення позову є неприпустимим і виходить за межі цього правового інституту.

Суд зазначає, що фактично метою звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову є зупинення дії дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого є предметом дослідження за результатами окремого судового розгляду.

Таким чином, задоволення цієї заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення шляхом припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 та заборони його реалізації, є фактично продовженням виконання позивачем своїх службових обов`язків.

Проте ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин, а тому суд вважає, що забезпечення позову у спосіб зупинення дії спірного рішення та встановлення Міністерству юстиції України заборони вчинення дій на його реалізацією є вирішенням справи по суті, без ухвалення рішення по справі, що виходить за межі мети інституту забезпечення позову, встановленої вимогами ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 5 вересня 2019 р. у справі №01/07/12/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84040754).

Що стосується доводів заявника про наявність у нього у провадженні 2500 виконавчих проваджень та можливе порушення прав значної кількості третіх осіб, то суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження наявності цих виконавчих проваджень, надходження вказаних у заяві коштів тощо заявником не надано. За таких обставин ці доводи заявника є непідтвердженими і до уваги судом не беруться.

Щодо інших запропонованих позивачем заходів забезпечення позову шляхом заборонити Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії №52, до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору та заборони Міністерству юстиції України до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 4 лютого 2021 р., оформленого протоколом комісії №52, та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12 лютого 2021 р., то суд зазначає, що із заяви про забезпечення позову судом встановлено, що вказані рішення вже прийнято і дії вже вчинено.

Так, Міністерством юстиції України видано наказ №528/5 від 12 лютого 2021 р., а також здійснено відповідний запис у вказаний реєстр, про що зазначає сам заявник.

За таких обставин клопотання заявника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій та прийняття рішень, які вже фактично відбулися в минулому, є помилковим та безпідставним, а тому задоволено бути не може з наведених мотивів та підстав.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що вказані засоби забезпечення позову не підлягають задоволенню.

Суд наголошує, що в силу вимог ч.2 ст. 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

У зв`язку з цим, суд не встановив підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Журавель В.О.