Справа № 140/11478/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11478/20 пров. № А/857/788/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Західного регіонального управління державної прикордонної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Сорокою Ю.Ю. у м. Луцьку у справі № 140/11478/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління державної прикордонної служби України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати час навчання з 06.09.2001 року по 14.08.2005 року у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до стажу військової служби та у строк служби в Збройних Силах України і зобов`язати відповідача провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком проходження військової служби з 06.09.2001 року та зарахувати до вислуги років військової служби весь період навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 06.09.2001 року по 14.08.2005 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з 06.09.2001 року по 14.08.2005 року проходив навчання вищому військовому навчальному закладі на посаді курсанта. Однак відповідач відмовив у зарахуванні періоду навчання до часу проходження військової служби посилаючись на те, що позивач зарахований до вказаного навчального закладу студентом.

Таке рішення відповідача позивач вважає протиправним з огляду на те, що відповідно до підпункту 3 частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Позивач зазначив, що архівною довідкою виданою галузевим державним архівом Міністерства оборони України підтверджено той факт, що позивач 06 вересня 2001 року зарахований на посаду курсанта військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Отже, позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував час навчання у вищому військовому навчальному закладі до часу проходження військової служби, а тому позивач вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання дій відповідача протиправними та зобов`язати відповідача зарахувати час навчання у вищому військовому навчальному закладі до часу проходження військової служби.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 06 вересня 2001 року по 14 серпня 2005 року у вислугу років.

Зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України зарахувати ОСОБА_1 період навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 06 вересня 2001 року по 14 серпня 2005 року у вислугу років та провести перерахунок вислуги років.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що позивач зарахований до військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у якості студента, а не курсанта, що підтверджується наказом навчального закладу про зарахування на навчання. З цих підстав відповідач вважає, що позивачу не може бути зарахований час навчання у військовому навчальному закладі до часу проходження військової служби. На думку відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які надав відповідач та свідчать про те, що позивач зарахований на навчання у якості студента, а не курсанта.

За цих обставин відповідач вважає, що правомірно не зарахував час навчання до часу проходження військової служби.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника регіонального управління.

12.06.2020 року позивач звернувся до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України з рапортом (заявою) про зарахування навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 06 вересня 2001 року по 14 серпня 2005 року у вислугу років.

Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом №12/3921 від 01.07.2020 року відмовило позивачу у зарахуванні періоду навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 06 вересня 2001 року по 14 серпня 2005 року у вислугу років, посилаючись на те, що в зазначений період часу позивач не перебував на посаді «курсант».

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування часу навчання до вислуги років військової служби, оскільки факт перебування позивача на посаді курсанта на час навчання у вищому військовому навчальному закладі підтверджений доказами, які є у справі.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Апеляційний суд встановив те, що предметом спору у цій справі є зарахування часу навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до вислуги років військової служби.

Сторони не заперечують той факт, що військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» є вищим військовим навчальним закладом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час звернення позивача з заявою про зарахування навчання до вислуги років військової служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частина 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до видів військової служби відносить військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно із підпунктом 3 частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на час вступу позивача на навчання) на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які відповідають вимогам проходження військової служби: призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється у рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання навчатися у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, - на військову службу курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів або вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи.

Схожа за змістом норма міститься у Положенні про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, яке затверджене Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001, відповідно до якої на військову службу (навчання) на посади курсантів (слухачів) до вищих військових навчальних закладів, підрозділів приймаються громадяни України за власним бажанням, які закінчили загальноосвітні навчальні заклади, пройшли відповідну попередню підготовку, склали вступні іспити, а також придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зокрема призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік зарахування на навчання.

Абзацом 4 частини 2 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на час вступу позивача на навчання) передбачено, що громадяни, які прийняті на військову службу і навчаються у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, де є військові навчальні підрозділи, і не мають звань прапорщиків або мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, які мають такі звання, - слухачами.

Отже, в силу правових норм чинного законодавства України, які діяли на час вступу позивача на навчання до вищого військового навчального закладу, статус курсанта отримували призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік зарахування на навчання.

Апеляційний суд встановив те, що позивач на час вступу на навчання до вищого військового навчального закладу відповідав цим вимогам, зокрема, був призовником, мав повних 17 років, не мав звань прапорщиків або мічманів та офіцерського складу.

Крім того, в матеріалах справи є архівна довідка № 14/3058 від 05.09.2019 року видана галузевим державним архівом Міністерства оборони України, у якій зазначено те, що позивач з 06.09.2001 року проходив навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на посаді «курсант».

При цьому, наказ військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 12.07.2001 року № 2122-с свідчить про зарахування позивача на навчання студентом 1 курсу, а наказ від 13.09.2001 року № 22, який вказаний в архівній довідці, про присвоєння посади курсанта після зарахування на навчання студентом. Отже, вказані накази мають різне юридичне значення, і свідчать про факти, які мали місце у різний проміжок часу.

Таким чином, наказ від 12.07.2001 року № 2122-с, як доказ не може бути взятий до уваги окремо та бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу часу навчання у вищому військовому навчальному закладі.

Виходячи з наведених міркувань та доказів, які є у справі, апеляційний суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував час навчання позивача з 06.09.2001 року по 14.08.2005 року у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до вислуги років військової служби.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного регіонального управління державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 140/11478/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складений 16.03.2021 року