Справа № 580/4488/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4488/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати неправомірним направлення позивачу позову від 05.10.20р. з мокрим підписом ОСОБА_2 , так позивач не наділений правом приймати його до провадження;

- зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати бюджету нанесені збитки: за пересилання відправлення - 19.48грн; конверт 1.00грн.; сума оцінки - 1.00грн.; на виготовлення опису - 0,64грн.; виготовлення самого позову на 10 аркушах х 0.64грн.= 6,40грн.; ксерокопій додатків до нього 48 арк. х 1,50грн. = 72грн. Всього: 100,52 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апелянт мотивує вимоги тим, що прийняте судом першої інстанції рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, таке не відповідає ст. 6,13 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та ст. 129 Конституції України. Апелянт вказує на те, що фактично у нього відібрано право на правосуддя, гарантоване Конституцією України, що свідчить, на думку його думку, про порушення суддею першої інстанції ст. 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зазначає, що внаслідок не застосування у даному випадку ч. 1 ст. 161 КАС України допущено дискримінацію права позивача, гарантованого ст.22 Конституції України.

22.02.2021 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року.

22.02.2021 до апеляційного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому висловлено незгоду з таким.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на нього, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 05.10.2020 за вих.№08-07/1849 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області подано позов до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про результати перевірки виконавчого провадження АСВП №62172730 від 08.09.2020 (адміністративна справа №580/4340/20).

08.10.2020 позивачем отримано копію позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 05.10.2020р. за вих.№08-07/1849 та вважаючи дії відповідача щодо направлення його, як особі, не наділеній правом приймати його до провадження, протиправними, звернувся за захистом своїх прав з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з відсутністю у діях відповідача щодо направлення позивачу позову від 05.10.2020 за вих.№08-07/1849 ознак протиправності.

Однак, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

В межах спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що дану позовну заяву не належить розглядати як за правилами адміністративного судочинства, так і в судовому порядку взагалі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначено, що "права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <…>".

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначено про те, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову у даній справі є протиправні, на думку позивача, дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, які виразилися у направленні йому позову від 05.10.2020 та зобов`язання ОСОБА_2 відшкодувати бюджету збитки, нанесенні у зв`язку з виготовленням та пересиланням такого позову.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Статтями 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано вимоги до позовної заяви.

У частині першій статті 161 КАС України закріплено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Судом встановлено, 05.10.2020 за вих.№08-07/1849 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області подано позов до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про результати перевірки виконавчого провадження АСВП №62172730 від 08.09.2020р. (адміністративна справа №580/4340/20).

З аналізу вказаного позову, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області будучи боржником за АСВП №62172730 (в якій ОСОБА_1 є стягувачем) будучи незгідним із постановою про результати перевірки виконавчого провадження АСВП №62172730 від 08.09.2020р. звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду, зазначивши при цьому ОСОБА_1 в якості третьої особи.

Судом першої інстанції правильно зауважено, що право звернення відповідача, як боржника у виконавчому провадження із позовом на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, якими порушено їхні права, свободи чи інтереси передбачено ст.ст.5, 287 КАС України, відтак є правом відповідача. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 КАС України, в разі подачі такого позову, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

З вищевказаного вбачається, що направлення відповідачем копії позову учасникам справи, зокрема, третій особі - ОСОБА_1 , є процедурою, що чітко передбачена вимогами ч.2 ст. 161 КАС України.

При цьому, ключовим є те, що відповідач здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, вчинення яких передбачено КАС та оцінка яким надається під час розгляду питання про відкриття провадження у адміністративній справі, в даному випадку у справі №580/4340/20.

Оскаржувані позивачем дії відповідача щодо направлення йому копії позову не підпадають під визначення рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Оскільки зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням змісту заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить висновку, що даний спір не є публічно - правовим спором в розумінні норм КАС України, не може бути розглянутий як за правилами адміністративного судочинства, так і в судовому порядку взагалі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( пункт 33 рішення 21.12.2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у справі № 804/8840/15 (К/9901/20095/18) зроблено висновок, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що даний спір взагалі не підлягає судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - скасувати, провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 238, 311, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - скасувати.

Провадження у справі № 580/4488/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді: