Справа № 1.380.2019.006243
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 березня 2021 року ЛьвівСправа № 1.380.2019.006243 пров. № А/857/821/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Курильця А.Р.,
суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря Михальської М.Р.,
представника позивача Бердара С.В.,
представника відповідача Волошин О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Бердара Сергія Васильовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,-
суддя в 1-й інстанції Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення 12.11.2020 року, 15:56 год.,
місце ухвалення рішення м.Львів,
дата складання повного тексту рішення 23.11.2020 року,
в с т а н о в и в:
ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 06.08.2019 року про нарахування грошового зобов`язання (за податковими зобов`язаннями і за штрафними (фінансовими) санкціями) в сумі 129816,90 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 06.08.2019 року про нарахування грошового зобов`язання (за податковим зобов`язанням і з штрафними (фінансовими) санкціями) в сумі 304825,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 06.08.2019 року про нарахування штрафу в сумі 121930,00 грн. у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 06.08.2019 року про нарахування грошового зобов`язання (за податковими зобов`язаннями за штрафними (фінансовими) санкціями) в сумі 10880,08 грн. за порушення положень пп. 163.1.1, п. 163. 1 ст. 163, п.п. 164.1.3, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177, п. 16.1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 06.08.2019 року про визначення штрафних санкцій в сумі 510,00 грн. за порушення положень п. 44.33 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України. Визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2019 року № від 28.11.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.11.2019 року № .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.006243 суду першої інстанції без змін.

Представником позивача подано до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, яке мотивовано тим, що така допомога зводилась до написання відзиву на апеляційну скаргу, що повністю дублює вимоги позовної заяви та участю адвоката в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої заяви.

Відповідно до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Таке рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 9 ст. 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача надані суду:

1. Договір про надання правничої допомоги від 02.02.2021 року, відповідно до якого позивач доручає виконавцю (Адвокатське об`єднання «ФОРСЕТІ») надати правничу допомогу у справі № 1.380.2019.006243 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року;

2. Рахунок від 01.03.2021 № 1;

3. Квитанцію від 01.03.2021 року;

4. Акт про надання правничої допомоги від 01.03.2021 року, згідно якого така допомога полягала в аналізі апеляційної скарги, опрацюванні судової практики, надання правової інформації, складення відзиву на апеляційну скаргу, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів позивача в суді.

Згідно вказаного акту виконавець надав всі послуги, передбачені договором та сторони претензій один до одного не мають.

Вартість вищевказаних адвокатських робіт становить 7000,00 грн.

Таким чином, суду надані належні докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката згідно з укладеним Договором про надання правничої допомоги.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не співмірні із складністю справи, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому не підлягають відшкодуванню у повному обсязі, оскільки вартість відзиву на апеляційну скаргу та участь в одному судовому засіданні в сумі 7000 грн є необгрунтовано завищеною та неспівмірною зі складністю справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом також враховано, що відповідачем надано суду обґрунтовані заперечення на заяву, тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відшкодувати частину понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане буде відповідати нормам КАС України, принципам справедливості та співмірності.

Виходячи з викладеного, колегія суддів, вважає, за можливе усунути неповноту судового рішення, оскільки строк на виконання судового рішення не закінчений, а прийняття додаткової постанови не вплине на правильність прийнятого рішення.

Керуючись ст.132,134,139,143,252,321,325,328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Бердара Сергія Васильовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула

Повне судове рішення виготовлено 17 березня 2021 року.