Справа № 308/1524/21
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1524/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретарів судового засідання - Просяник В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Департаменту патрульної поліції Боднар Андрія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ №0557485 від 22.07.2020 року та стягнути судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що інспектором Департаменту патрульної поліції Боднар А.І. 22.07.2020 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову серія 1АВ №0557485 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.06.2020 року о 12 год. 20 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 28+450 зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 , особа яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 32 км/год, чим порушила п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Зазначає, що дійсно ТОВ «АВЕ Ужгород» є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 і такий є спеціально призначеним транспортним засобом для вивезення відходів. Водночас, таким забезпечується вивезення побутових відходів виключно у межах м. Ужгорода та Ужгородського району. У день, вказаний в оскаржуваній постанові транспортний засіб MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 перебував виключно на території Ужгородського району Закарпатської області, відтак транспортний засіб, який був зафіксований на момент автоматичної фіксації порушень на трасі М05 Київ-Одеса 28+450 (04.06.2020) не є транспортним засобом ТОВ «АВЕ Ужгород», а є його «двійником», номерний знак, що був зафіксований камерою автоматичної фіксації, очевидно є дублікатом. Також, зазначає, що на зафіксованому на камеру транспортному засобі є певні відмінності, що також свідчить що такий є «двійником», зокрема на транспортному засобі ТОВ «АВЕ Ужгород» є логотип, а на транспортному засобі, що зафіксований на фотозображенні такий відсутній. Вказує, що всі вантажні спеціалізовані транспортні засоби обладнані системами GPS-трекерів, за допомогою яких уповноважені особи ТОВ «АВЕ Ужгород» відслідковують рух транспортних засобів, в тому числі маршрути руху, швидкості руху, тривалість зупинок і час виконання робіт. Згідно витягу із системи GPS-трекеру на день фіксації порушення ПДР (04.06.2020 р.) транспортний засіб марки Mercedes-Benz, моделі 2633L, 2008 року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 ТОВ «АВЕ Ужгород» перебував у м.Ужгород Закарпатської області, зазначає, що вказана обставина підтверджується шляховим листом № 1895 за 03-04 червня 2020 р. та шляховим листом № 2063 за 04-05 червня 2020 р. На підставі наведеного вважає, що транспортний засіб, який було в автоматичному режимі зафіксовано системою фотовідеофіксації порушень ПДР та внесено до оскаржуваної постанови взагалі не має ніякого відношення до транспортного засобу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород», а є його «двійником». Позивач зазначає, що у даному випадку механізми абз. 2 ч. 1 ст. 279-3 КУпАП є неефективні, бо номерні знаки ТОВ «АВЕ Ужгород» не викрадалися і не втрачалися, а очевидно підроблялися. Вважає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, зазначена у оскаржуваній постанові відсутня так як протиправна дія вчинена не на транспортному засобі ТОВ «АВЕ Ужгород». Зазначає, що відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як суб`єкт правопорушення, тому що ТОВ «АВЕ Ужгород» не є власником транспортного засобу «двійника», який зображений у постанові, а відтак не підлягає притягненню до відповідальності відповідальна особа товариства, а саме її керівник.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2021 року позовну заяву залишено без руху. 11.02.2021 року представник позивача Митровка Я.В. усунув зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи.

У судовому засіданні 03.03.2021 року представник позивача Митровка Я.В. позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, крім того, вказував на відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки транспортний засіб, який був зафіксований системою фотовідеофіксації є «двійником» транспортного засобу, який належить ТзОВ «АВЕ Ужгород». Просив позов задовольнити. Не заперечував, що ОСОБА_1 є керівником ТзОВ «АВЕ Ужгород». В судове засідання призначене на 16.03.2021 року позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися. При цьому, представник позивача Митровка Я.В. подав клопотання, згідно якого просить провести розгляд справи без участі позивача та її представника у письмовому провадженні.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, про день,час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, відзиву чи заперечення до суду не подали. У відповідності до положень п.2 ч.3 ст.205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи без їхньої участі.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, 22.07.2020 року інспектором ДПП Боднар Андрієм Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ №00557485, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04.06.2020 року о 12 год. 20 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 28+450 зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 , особа яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 32 км/год, чим порушила п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

До матеріалів справи позивачем було долучено два фотознімки фіксації обставин правопорушення, зроблених за допомогою відеореєстратора Каскад, на який зазначені наступні дані: дата 04.06.2020 року (на першому фотознімку 12:20:17.437, на другому фотознімку 12:20:19.703), координати N50.258287 E30.310924, місце - автодорога М05 Київ-Одеса 28+450, д.н.з. НОМЕР_1 , напрямок руху: зустрічний; швидкість, основний (контрольний) канал: 82 (84.0) км/год; обмеження (перевищення) швидкості 50 (32) км/год.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вантажний сміттєвоз С, марки MERCEDES-BENZ, моделі 2633L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належить ТОВ «АВЕ Ужгород».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що працює керівником технічного відділу ТзОВ «АВЕ Ужгород», відповідає за належний стан автомобілів. Вказав, що їхні автомобілі не виїжджають за межі території Ужгородського району, найвіддаленіша точка, в яку заїжджають с.Барвінок. Зазначив, що є видима різниця між їхнім автомобілем та автомобілем, який зображений на фотозображенні у постанові серії 1АВ №00557484, зокрема: розміщення гідравлічного шлангу на лівій стороні, а не на правій, також різниця є у вихлопній системі транспортних засобів та накладці біля переднього знаку автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він працює водієм у ТзОВ «АВЕ Ужгород», та 04.06.2020 року він керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 та не виїжджав за межі Ужгородського району. На транспортний засіб встановлена система відстеження та їм заборонено їздити не по маршруту. Зазначив, що вбачає відмінності між двома автомобілями, так як на транспортному засобі, що зображене на фото в протоколі відсутні спереду мигалки, вихлопна труба над бункером, є антена, а на його автомобілі немає труби на бункері, шланги і гідравліка розміщені з правої сторони, а не зліва, бункер рифлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 суд враховує викладені стороною позивача пояснення в позовній заяві та дані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями ч.1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі, якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених ст.279-3 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

- ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, з системного аналізу наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Позивачем не заперечується той факт, що ОСОБА_1 є керівником ТзОВ «АВЕ Ужгород».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, в даному випадку, як на підставу для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилається на те, що транспортний засіб, який зафіксовано при фотофіксації адміністративного правопорушення, не має ніякого відношення до транспортного засобу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород», а є його "двійником".

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наведені позивачем дані не є такими, що безсумнівно вказують на те, що на фотозображеннях, які долучені до постанови серії 1АВ №00557485 від 22.07.2020 року зображено транспортний засіб «двійник».

Відповідно до п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388 не допускається видача номерних знаків того самого типу з тим самим інформаційним змістом на два і більше транспортних засоби.

Позивачем до позову долучено фотозображення транспортного засобу, який за його твердженням не є тим транспортним засобам, що відображений у постанові про адміністративне правопорушення. Зазначає про відмінності, які на його думку існують між транспортними засобами. Вказані фотозображення суд вважає неналежними доказами, оскільки на таких відсутня дата виготовлення, що позбавляє суд можливості встановити, чи саме такий вигляд мав транспортний засіб на час події адміністративного правопорушення. Судом не виключається, що встановлення та демонтаж конструкцій, які за посиланням позивача та показами свідків є відмінними у зазначених транспортних засобах, могли бути здійснені власником транспортного засобу самостійно.

До показань свідків з приводу відмінностей між транспортним засобом зображеним у постанові та на фотознімках доданих позивачем, суд ставиться критично, так як їхні твердження є оціночними. Жодного експертного висновку, щодо наявних індивідуальних ознак автомобіля який перебуває у власності ТОВ «АВЕ Ужгород», та його відмінності від автомобіля, що міститься на фотозображенні в оскаржуваній постанові позивачем надано не було. Суд звертає увагу, що не є суб`єктом, який може встановлювати зазначені обставини.

Долучені до позову копії подорожнього листа №1895 від 03-04 червня 2020 року та №2063 від 04-05 червня 2020 року підтверджують лише те, що на автомобілі з номерним знаком НОМЕР_1 виконувалась робота, при цьому у таких не зазначено марки автомобіля, а щодо проставлених штампів, то такі нечитабельні.

На обгрунтування вимог позивач посилається лише на існування транспортного засобу «двійника», поряд з цим жодних документальних доказів використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу суду надано не було. У зв`язку із цим відсутні підстави, передбачені ст. 279-3 КУпАП для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду стороною позивача не було надано жодних доказів, щодо звернення до правоохоронних органів чи УПП із заявою щодо використання іншими невстановленими особами державного реєстраційного номеру НОМЕР_1 .

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Проте, суд оцінює докази за внутрішнім переконанням та не зобов`язаний приймати те чи інше рішення залежно від процесуальних дій учасників сторін. Неподання відзиву не є безумовною підставою для задоволення позову. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 № 826/13340/17.

Аналіз усіх наявних в справі доказів дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановлених обмежень швидкості транспортним засобом MERCEDES-BENZ 2633L, д.н.з. НОМЕР_1 доведений в повній мірі.

Підстави позову, на які посилалася сторона позивача, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не спростовано останнім.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування постанови серії 1АВ №00557485 від 22.07.2020 року, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 14-2, 122, 279-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 9, 72-77, 90, 192-194, 211, 227, 246-250, 286, 295 КАС України, суд-,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Департаменту патрульної поліції Боднар Андрія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, вул.Ф.Ернста, буд.3, .

Відповідач: Інспектор Департаменту патрульної поліції Боднар Андрій Іванович, адреса: м.Київ, вул.Ф.Ернста, буд.3

Повне рішення суду виготовлено -16.03.2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.