Справа № 200/8403/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року справа №200/8403/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 14 жовтня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/8403/20-а (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління, пенсійний орган, Селидовське ОУПФУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача б/н від 11 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії згідно ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача б/н від 11.08.2020 року про призначення пенсії і вирішити питання, щодо якого він звернувся, з урахуванням правових висновків суду про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди його роботи: з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2018 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 10.08.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». Також, зарахувати до пільгового стажу період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 29.05.1996.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2020 через Веб-портал звернувся із заявою № 3167 до Селидовського ОУПФУ про призначення пенсії відповідно до п. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, ст. 14 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ).

Проте, рішенням пенсійного органу б/н від 11 серпня 2020 року позивачу відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Позивач зазначає, що відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди: з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2018 по 30.06.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МЗД України та з 01.07.2020 по 10.08.2020 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МЗД України.

Позивач вказує, що обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти його права на зарахування спірних періодів до його страхового (загального) та спеціального (пільгового) стажу.

Крім того, позивач наголошує, що згідно з відповіддю на звернення по Веб-порталу б/н та б/д, до пільгового стажу не зараховано період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 29.05.1996, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування періоду навчання у технікумі до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління від 11 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії згідно ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV позивачу.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2020 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2018 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 10.08.2020 на підприємстві ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля та до пільгового стажу період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 29.05.1996.

Здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що право на пенсію за нормами частини третьої статті 114 Закону № 1058-ІV позивач набуде за умови роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та набуття 25 років пільгового стажу роботи в підземних умовах або за нормами частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Апелянт вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, діяв у спосіб та у межах, визначених пенсійним законодавством.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 11.08.2020 за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії згідно з ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV.

До заяви про призначення пенсії позивачем надані наступні скан-копії документів:

- заяви про призначення пенсії від 11.08.2020;

- паспорта серії НОМЕР_1 ;

- ідентифікаційного номеру;

- трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.1996;

- диплому про навчання серії НОМЕР_3 від 29.05.1996;

- довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, видані ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» № 1-1626 від 07.08.2020, № 1-1644 від 10.08.2020;

- довідки про підземні спуски в шахту, видані ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» № 1-1643 від 10.08.2020, № 208 від 09.06.2020;

- довідки про факт роботи, виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» № 5-1590 від 01.09.2014, № 1-1634 від 07.08.2020 (а.с. 11 ).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення від 11 серпня 2020 року про відмову в призначені пенсії позивачу згідно ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу роботи.

Відповідно до спірного рішення, відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача період роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Україна» з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2018 по 30.06.2020, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України (ОК-5 від 11.08.2020), з 01.07.2020 по 10.08.2020 на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 11.08.2020).

З урахуванням викладеного, страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 09 місяців 23 днів, у тому числі, стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з ч. 1 ст. 114 Закону України № 1058-ІV за ст. 14-25 24 роки 03 місяці 28 днів.

За таких обставин вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону України № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Вказано, що право на пенсію за нормами ч. 1 п. 3 ст. 114 Закону України № 1058-ІV заявник набуде за умовами роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та набуття 25 років пільгового стажу роботи в підземних умовах або за нормами ст. 114 Закону України № 1058-IV після досягнення 50 років за наявним стажем (а.с. 11).

Інших підстав обґрунтування вищезазначені рішення відповідача не містить, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав його прийняття.

Крім того, відповідач листом від 27.08.2020 № 202-205/3-02/8-0572/20 повідомив, що згідно з наданим дипломом НОМЕР_3 позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю технологія підземної розробки корисних копалин. Чинним законодавством не передбачено зарахування періоду навчання у технікумі до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Період навчання врахований до страхового стажу (а.с. 12).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 він:

- з 01.09.1992 по 29.05.1996 навчався в Селидівському гірничому технікумі (диплом серії НОМЕР_3 від 29.05.1996);

- з 01.07.1996 прийнятий до Виробничого об`єднання «Селидіввугілля» шахтоуправління «Україна» гірничим майстром та направлений на дільницю вентиляції і техніки безпеки (наказ № 535к від 01.07.1996);

- з 08.04.1997 Шахтоуправління «Україна» реорганізовано в ДВАТ «Україна» ДП «Селидіввугілля» (наказ № 667 МУП України від 30.12.1996);

- з 26.01.2000 переведений виконуючим обов`язки помічника начальника дільниці вентиляції і техніки безпеки (наказ № 90 к від 31.01.2000);

- з 01.07.2000 переведений помічником начальника дільниці вентиляції і техніки безпеки (наказ № 671 к від 27.07.2000);

- з 01.03.2001 переведений помічником начальника дільниці і контролю стану протипожежної безпеки та плану ліквідації аварії (наказ № 258 а/к від 15.03.2001);

- з 16.07.2001 переведений виконуючим обов`язки заступника начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 679 к від 17.07.2001);

- з 03.08.2001 переведений помічником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 744 а/к від 03.08.2001);

- з 06.08.2002 переведений підземним гірничим майстром на дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 660 к від 06.08.2002);

- з 22.04.2003 переведений виконуючим обов`язки заступника начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 339 к від 22.04.2003);

- з 01.05.2003 переведений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 366 а/к від 30.04.2003);

- з 01.09.2003 ДВАТ «Шахта «Україна» реорганізована в СП «Шахта «Україна» ДП «Селидоввугілля» (наказ № 143 к від 28.11.2003);

- з 08.09.2003 по 13.09.2003 направлений в УКК м. Селидове (наказ № 788 к від 02.09.2003);

- з 01.06.2004 призначений виконуючим обов`язки начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 519 к від 01.06.2004);

- з 08.07.2004 переведений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 642к від 07.07.2004);

- з 01.08.2004 переведений підземним гірничим майстром на дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 721 «а`к від 30.07.2004);

- з 23.09.2004 переведений помічником начальника дільниці провітрювання та аерогазового контролю на дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 897 а/к від 23.09.2004);

- з 01.01.2005 СП «Шахта «Україна» реорганізовано у Відокремлений підрозділ «Шахта «Україна» у складі ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» (наказ № 36 від 28.12.2004);

- з 06.06.2005 ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» реорганізовано «Шахта «Україна» приєднано до ДП «Селидіввугілля» (наказ № 237 від 26.05.2005);

- з 03.11.2006 переведений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 1031-к від 03.11.2006);

- з 24.11.2005 указом МУП від 24.11.2005 № 40 ДП «Селидівугілля» перепідпорядковано Міністерству вугільної промисловості України (наказ № 174 від 12.12.2005);

- з 11.07.2006 проходив курси підвищення кваліфікації в м. Донецьку (наказ № 636-к);

- з 01.02.2007 переведений помічником начальника дільниці провітрювання та аерогазового контролю на дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 134к від 02.02.2007);

- з 06.02.2007 призначений виконуючим обов`язки начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 134 к від 02.02.2007);

- з 02.04.2007 переведений підземним гірничим майстром дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 326 к від 02.04.2007);

- 03.05.2007 призначений помічником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки по провітрювання та аерогазового контролю (наказ № 4453-к від 07.05.2007);

- з 29.01.2008 призначений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 96 к від 30.01.2008);

- з 01.08.2008 переведений помічником начальника дільниці по боротьбі з пилом на цей же дільниці (наказ № 748 к від 01.08.2008);

- з 03.09.2008 переведений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 881 к від 03.09.2008);

- з 02.03.2009 переведений помічником начальника дільниці по боротьбі з пилом на цей же дільниці (наказ № 220 к від 20.03.2009);

- з 17.07.2009 переведений помічником начальника дільниці провітрювання та аерогазового контролю на цей же дільниці (наказ № 545 а-к від 17.07.2009);

- з 01.09.2009 переведений заступником начальника дільниці ВТБ (наказ № 682 к від 03.09.2009);

- з 06.05.2010 переведений помічником начальника дільниці провітрювання та аерогазового контролю на цей же дільниці (наказ № 329 к від 05.05.2009);

- з 26.08.2010 переведений заступником начальника дільниці вентиляції та техніки безпеки (наказ № 698-к від 26.08.2010);

- з 06.12.2010 з 10.1.2010 року направлений на навчання по питанням охорони праці в УКК ДП «Селидіввугілля» (наказ № 971-к від 03.12.2010);

- з 13.12.2011 ДП «Селидівугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (наказ № 39 від 01.04.2011);

- з 18.04.2011 по 22.04.2011 відряджений УКК ДП «Селидоввугілля» на навчання «Аварійно-рятувальні роботи» строком на 5 днів (наказ № 382-к від 14.04.2011);

- з 09.12.2013 переведений підземним гірничим майстром та направлений на дільницю конвеєрного транспорту (наказ № 1201к від 02.12.2013);

- з 09.12.2013 по 13.12.2013 направлений на курси навчання по питанням охорони праці в СП УКК ОП «Шахта «Росія» строком на 5 днів (наказ № 1201 к від 02.12.2013);

- з 07.07.2014 по 09.07.2014 відряджений в СП «УКК» ОП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» на навчання по питанням промислової безпеки (наказ № 618 к від 03.07.2014);

- з 11.07.2015 переведений виконуючим обов`язки помічника начальника дільниці конвеєрного транспорту (наказ № 594 а-к від 08.07.2015);

- 03.09.2015 року переведений майстром гірничим на дільниці конвеєрного транспорту (наказ № 764 к від 02.09.2015);

- з 05.12.2016 по 09.12.2016 відряджений в СП «УКК» ВП «Шахта «Росія» ДП « Селидіввугілля» для навчання з питань ОП і промбезпеки з відривом від виробництва (наказ № 1007-к від 02.12.2016);

- ДП «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та захисту довкілля «України» (наказ № 261 від 29.11.2019);

- ДП «Селидіввугілля» перепідпорядковане Міністерству енергетики України (наказ № 154 від 07.07.2020);

- з 05.12.2016 по 09.12.2016 відряджений в СП «УКК» ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» для навчання з питань ОП і промбезпеки з відривом від виробництва (наказ № 1007-к від 02.12.2016) (а.с. 13-18).

Згідно з довідкою № 399, виданою ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1833 від 04.09.2020, ОСОБА_1 працював на підприємстві з 01.07.1996 по теперішній час на посаді гірничий майстер та роботодавець, в період з 01.03.2010 по 31.12.2010 щомісячно на зарплату нараховувались та сплачувались до Пенсійного фонду України страхові внески у розмірі 33,2%. Станом на 04.09.2020 страхові внески за період з 01.03.2010 по 31.12.2010 перераховано в Пенсійний Фонд України в повному обсязі (а.с. 47).

Згідно з довідкою № 398, виданою ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1832 від 04.09.2020, ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві з 01.07.1996 по теперішній час на посаді гірничий майстер та роботодавець, в період з 01.07.2018 по 30.08.2020 щомісячно на зарплату нарахував єдиний соціальний внесок у розмірі 22%. Єдиний соціальний внесок перераховано до Покровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь бюджету за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року в повному обсязі, за період з 01 липня 2018 року по 30 березня 2019 року в повному обсязі, а за період з 01.04.2019 по 30.08.2020 частково (а.с. 46).

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 навчався в Селидівському гірничому технікумі у 1992-1996 роках за спеціальністю «технологія підземної розробки корисних копалин», закінчив навчання 29 травня 1996 року (а.с. 20-22).

Вважаючи, що пенсійний орган без належного законодавчо-встановленого підґрунтя відмив йому в призначенні належної пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі № 1788-XII.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до Закону № 1058-ІV він розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом № 1058-ІV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).

За приписами частини 3 статті 114 Закону № 1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід);

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058-ІV визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону № 1788-XII передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону № 1788-XII страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону № 1788-XII визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для, зокрема, обчислення страхових внесків, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 1788-XII до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1788-XII страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI регламентовано, що платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не у повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Судом з наданих позивачем трудових книжок та з матеріалів пенсійної справи (довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 522 від 29.08.1994, № 582 від 29.08.1994, № 1-1626 від 07.08.2020, № 1-1644 від 10.08.2020 (а.с. 31-45) встановлено, що позивач працював на посадах, передбачених Списком № 1.

Згідно з довідкою № 399, виданою ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1833 від 04.09.2020, ОСОБА_1 працює на підприємстві з 01.07.1996 по теперішній час на посаді гірничий майстер та роботодавець, у період з 01.03.2010 по 31.12.2010 щомісячно на його зарплату нараховувались та сплачувались до Пенсійного фонду України страхові внески у розмірі 33,2%.

Станом на 04.09.2020 страхові внески по Відокремленому підрозділу «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» за період з 01.03.2010 по 31.12.2010 перераховано в Пенсійний Фонд України в повному обсязі, у тому числі і страхові внески, утримані із заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 47).

Згідно з довідкою № 398, виданою ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-1832 від 04.09.2020, встановлено, що ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві з 01.07.1996 по теперішній час на посаді гірничий майстер та роботодавець в період з 01.07.2018 по 30.08.2020 щомісячно на його зарплату нарахував єдиний соціальний внесок у розмірі 22%.

Єдиний соціальний внесок перераховано до Покровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь бюджету за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року у повному обсязі, за період з 01 липня 2018 року по 30 березня 2019 року у повному обсязі, а за період з 01.04.2019 по 30.08.2020 частково (а.с. 46).

Судом встановлено, що відокремленим підрозділом Шахта Україна державного підприємства Селидіввугілля щомісячно надавались звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 (а.с. 48 -51).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки із заробітної плати позивача щомісячно перераховувалися суми єдиного соціального внеску, сам факт не зарахування сум єдиного внеску, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду, про що стверджує відповідач, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні певних періодів роботи до стажу позивача.

Крім цього, суд застосовує аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, що Селидовське ОУПФУ неправомірно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Відокремленому підрозділі Шахта Україна ДП Селидіввугілля з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2018 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 10.08.2020.

Щодо незарахування відповідачем періоду навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 29.05.1996, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 01.09.1992 по 29.05.1996 навчався у Селидівському гірничому технікумі (а.с. 13).

Відповідно до диплома серії НОМЕР_3 встановлено, що у 1992-1996 роках позивач навчався за спеціальністю «технологія підземної розробки корисних копалин», закінчив навчання 29 травня 1996 року (а.с. 20-22).

Оскільки позивач проходив навчання до набрання чинності Законом України Про професійно-технічну освіту від 10.02.1998, у даному випадку посилання відповідача на положення зазначеного Закону як на підставу відмови для зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства, зокрема, ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

Так, відповідно до п.п. з п. 109 розд. VIII Постанови Ради Міністрів СРСР Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій від 03.08.1972 № 590, крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 п. 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "до" і "л", прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм видно, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення професійно-технічного училища протягом трьох місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у професійно-технічному училищі професією, є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що після закінчення навчання 29.05.1996 в Селидівському гірничому технікумі позивач 01.07.1996 працевлаштувався на Виробниче об`єднання «Селидіввугілля» Шахтоуправління «Україна» на посаду підземний гірничий майстер на дільницю вентиляцію та техніки безпеки (а.с. 13).

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1992 по 29.05.1996.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що правильним та достатнім є обраний судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2020 року в справі № 200/8403/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення - 16 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук