Справа № 640/23989/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ № 640/23989/19

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (переведення з одного виду пенсії на інший) згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону. України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» призначити з 21.10.2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі довідок від 17.10.2019 №№ 43, 44 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії державного службовця, виданих Луганською митницею Державної фіскальної служби України, з урахуванням стажу державної служби 21 рік 5 місяців 10 днів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 26.10.2014 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з достроковим виходом на пенсію відповідно до п.7-2 «Прикінцевих положень» зазначеного Закону. Станом на день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою від 21.10.2019 р. про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) державного службовця відповідно до п.12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» позивач досягла визначених законодавством умов для призначення пенсії державного службовця, однак отримала відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до закону «Про державну службу», мотивовану відсутністю стажу на посадах державного службовця, відповідно до пенсійної справи позивача. Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії держслужбовця вимушена була звернутись до суду за захистом свої прав та інтересів.

Ухвалою Окружного адміністративного м. Києва від 19.12.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, надав відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з того, що у позивача відсутній стаж державного службовця для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач скористалась своїм правом та надіслала до суду відповідь на відзив від 20.01.2020 року, в якій зазначила, що заперечення відповідача у відзиві є безпідставними та протиправними, оскільки нею надана довідка Луганської митниці Державної фіскальної служби України від 16.10.2019 року №118/12-70-04 про стаж державної служби в період з 13.04.1993 року по 23.09.2014 року, що не було враховано відповідачем при розгляді її заяви.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , з 26.10.2014 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.10.2019 р.позивачка звернулася із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила перевести її з пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач листом від 05.11.2019 року № 269802/03 відмовив у задоволенні заяви позивача, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби», а відповідно до п.3 ст.3 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», дія вказаного закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Окрім цього Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказало, що матеріали пенсійної справи та подані до заяви документи не містять підтвердження стажу на посадах державного службовця, що стало підставою для відмови в переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIIІ.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд, проаналізувавши положення чинного законодавства, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Визначене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон №1058), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №1058 загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п.1 та п.4 ст.8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №221-1 (надалі також - Порядок) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації).

Згідно п.7 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право обирати порядок здійснення виплати пенсії.

Відповідно з вимогою ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: «Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.»

Розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» (№ 889-VIII від 10.12.2015 року), що набрав чинності 01.05.2016 року і діяв на час звернення позивача з заявою про переведення на інший вид пенсії, встановлено, що: « 8. Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. 12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.»

Згідно частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ: «На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.»

У відповідності з Порядком обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 : «документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо). За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.»

Згідно ст. 342 Податкового кодексу України: « 4. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. 5. Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". 6. Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Судом встановлено, що факт роботи позивача в період на посадах державного службовця підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 , довідками про стаж державної служби від 27 листопада 2019 року №132/12-70-04 та №118/12-70-04 від 16 жовтня 2019 року, довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 17.10.2019 року №44, довідкою про скадові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.10.2019 року №43.

Отже, матеріалами справи встановлено, що позивачка в період з 13.04.1993 року по 23.09.2014 року працювала на різних посадах в митних органах, які підпадають під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». На момент звернення позивача з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 21.10.2019 року, про переведення її з пенсії за віком, призначеної у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», мала вислугу державного службовця понад 20 років, що давало їй право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім цього, 01.06.2013р. позивачці було присвоєно 12 ранг державного службовця.

30.12.2013 р. позивачу було присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу».

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон № 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України.

Згідно ст. 569 Митного кодексу України від 04.07.2013 № 405-VIІ посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Частиною другою вказаної статті закріплено, що особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Таким чином, посадові особи митних органів, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до ст. 588 чинного Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Абзацом другим пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, чинним на час виходу на пенсію позивача, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, період роботи позивача в митних органах у спеціальному званні радника податкової та митної справи зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ "Про державну службу" (переведення з одного виду пенсії на інший) згідно п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України № 889-УІІІ "Про державну службу" та необхідністю захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»..

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 6, 73-77, 241-246, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно п.12 "Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-УІІІ "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Київ 53, 04053, ) на підставі п.12 "Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-УІІІ "Про державну службу"призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі довідок від 17.10.2019 №№ 43, 44 про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії державного службовця, виданих Луганською митницею Державної фіскальної служби України, з урахуванням стажу державної служби 21 рік 5 місяців 10 днів.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська