Справа № 460/8871/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2021 року м. РівнеСправа №460/8871/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позову у зв`язку з допущенням у його тексті описки):

визнати протиправною відмову відповідача:

- у призначенні позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 07.10.2020, викладену листі від 04.11.2020 №1700-9301-8/34450;

- у зарахуванні для обчислення розміру пенсії заробітної плати позивача на підставі довідок: Відділу освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації від 29.05.2018 №08-08-412; Третього шахтопрохідницького будівельного управління ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 14.10.2009 №262, 263; ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 29.08.2019 №02/413;

зобов`язати відповідача:

- призначити та виплатити позивачу з 07.10.2020 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 період роботи з 01.11.1989 по 14.07.1997;

- обчислити та виплатити позивачу з 07.10.2020 пенсію за віком з урахуванням заробітної плати на підставі довідок: Відділу освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації від 29.05.2018 №08-08-412; Третього шахтопрохідницького будівельного управління ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 14.10.2009 №262, 263; ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 29.08.2019 №02/413

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, маючи загальний страховий стаж більше 24 років і статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 07.10.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач відмовив у призначенні такої пенсії з тих підстав, що не підтверджено період роботи (проживання) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та у зв`язку з відсутністю у нього мінімального страхового стажу 21 рік. Позивач вважає, що його статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС підтверджений відповідним посвідченням, а про факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення впродовж спірного періоду свідчить довідка Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 02.08.2019 №2998, в якій зазначено період проживання. Крім того, період його навчання з 01.09.1983 підлягає зарахуванню до загального страхового стажу на підставі диплому Тернопільського державного педагогічного інституту з урахуванням того, що з 02.07.1984 по 16.05.1986 він проходив строкову військову службу, підтвердженням чого є копія військового квитка, а з 01.09.1986 працевлаштувався вихователем пришкільного інтернату Кричильської середньої школи. Вважає, що його робота за Списком №1 в Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №1 тресту «Донецькшахтопроходка» з 04.05.1989 по 14.07.1997 підтверджується довідкою від 14.10.2009 №308, виданою Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка». Відтак, вважає, що його загальний страховий стаж складає 24 роки 4 місяці 28 днів, чого було більш ніж достатньо для прийняття відповідачем рішення про призначення йому пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії по досягненню віку 54 років. Позивач також вказав, що відповідач безпідставно відмовив йому у зарахуванні для обчислення розміру пенсійної виплати його заробітну плату, вказану у довідках: від 29.05.2018 №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14.10.2009 №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29.08.2019 №02/413, виданої ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», оскільки зазначені у таких довідках відомості відповідають первинним документами та не спростовані відповідачем. Відтак, на думку позивача, ГУ ПФУ в Рівненській області протиправно відмовлено йому як у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, так і у обчисленні розміру його пенсії з урахуванням заробітної плати, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 04.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач звертався до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком з врахуванням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за результатами якого винесено рішення від 04.11.2020 №700-9301-8/34450 та не звертався із заявою про призначення пенсії за Списком №1. Крім того, згідно з довідками, виданими Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської області №2998 від 02.08.2019 та №3053 від 12.11.2020 він проживав в 3 зоні радіоактивного забруднення в період з травня 1986 по 21.06.1995 та з 25.05.1999 по даний час. Проте, записами трудової книжки не підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. У зв`язку з чим, у позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач також вказав, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років необхідно мати страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку, тобто 21 рік. Проте, зарахувати до страхового стажу період навчання в Тернопільському державному педагогічному інституті з 01.09.1983 по 01.07.1990, зазначений в дипломі серії НОМЕР_1 від 01.07.1990 є неможливим, оскільки в період навчання з 02.07.1984 по 16.05.1986 позивач проходив строкову військову службу. Також відповідач зазначив про неможливість зарахування до страхового стажу позивача період його роботи та заробітну плату з 04.05.1989 по 14.07.1997, оскільки Третє шахтопрохідницьке будівельне управління ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», яке видало довідки про стаж і заробітну плату знаходиться на тимчасово окупованій території в зоні проведення АТО і не є підконтрольними Україні. Такі довідки відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв`язку з чим, ГУ ПФУ в Рівненській області вважає, що загальний страховий стаж позивача становить 8 років. Відтак, у позивача відсутні документи, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років та відсутній необхідний страховий стаж 21 рік. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області (а.с.15-16).

Згідно з довідками Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 02.08.2019 №2998, від 12.11.2020 №3053, позивач був зареєстрований та постійно проживав в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області з травня 1986 року по 21.06.1995 та з 26.05.1999 по дату видачі довідок (а.с.27-28).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 (дублікат), видане 29.10.2012 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.29).

07.10.2020 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.68).

Листом від 04.11.2020 №1700-9301-8/34450 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку не підтвердженням періоду роботи (проживання) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік (а.с.69-70).

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 16.11.2020 №1700-0304-8/36211 на запит ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для обчислення розміру його пенсії на підставі долучених до заяви про призначення пенсії від 07.10.2020 довідок, виданих: Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 14.10.2009 №262, №263; ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 29.09.2019 №02/413; та Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації від 29.05.2018 №08-08-412, оскільки вказані довідки про заробітну плату, як вважає Пенсійне управління, не підтверджені первинними документами (а.с.71-72).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії та зарахуванні заробітної плати для обчислення такої пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106, с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії суд враховує, що згідно з п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) Серії Б №420489с (дублікат), видане 29.10.2012 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-XII (а.с.29).

Вказане посвідчення було долучено позивачем також і до заяви про призначення пенсії від 07.10.2020, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно з абз.3 п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення) (далі Порядок №51), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

При цьому, суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що користуючись посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст.55 Закону №796-XII, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) Серії Б №420489С (дублікат), виданого 29.10.2012 Рівненською обласною державною адміністрацією, підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Крім того, матеріалами справи (довідками Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 02.08.2019 №2998, від 12.11.2020 №3053) стверджено, що у періоди з травня 1986 року по 21.06.1995 позивач був зареєстрований та постійно проживав в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області, яке відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення. Тобто з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986) та станом на 1 січня 1993 року позивач прожив у зазначеному населеному пункті 6 років 8 місяців, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 3 роки за 2 повні роки проживання в такій зоні.

Водночас, проживання позивача на території 3 зони гарантованого добровільного відселення у період з травня 1986 року по 31.07.1986 (незалежно від часу проживання в цей період) дає йому право призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина).

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач не набув права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 №796-XII з підстав роботи позивача з 04.05.1989 по 14.07.1997 в Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №1 Тресту «Донецькшатопроходка» (територія якого не відноситься до зони радіоактивного забруднення), оскільки в силу вимог п.7 Порядку №22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 №796-XII документами, що підтверджують факт проживання особи на територіях радіоактивного забруднення є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідок органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача з травня 1986 року по 21.06.1995 на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3), суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ (3 роки початкова величина; 3 роки додатково за повних 2 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення).

Водночас, частиною третьою статті 55 Закону №796-ХІІ визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років позивач набуде в 54 роки та за наявності страхового стажу не менше 21 років.

Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності у ОСОБА_1 мінімального страхового стажу для призначення йому пенсії за віком, суд враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Позивач повідомив суду, що оригінал його трудової книжки був втрачений та станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії відсутній.

Зі змісту листа відповідача від 04.11.2020 №1700-9301/8/34450 та відзиву на позовну заяву, до загального страхового стажу позивача неможливо зарахувати період його навчання в Тернопільському державному педагогічному інституті з 01.09.1983 по 01.09.1990 та роботу в Шахтопрохідницькому будівельному управлінні №1 тресту «Донецькшахтопроходка» з 04.05.1989 по 14.07.1997. У зв`язку з цим, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 8 років (а.с.89).

Суд враховує, що згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки (п.6 Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, за відсутності трудової книжки позивача, періоди його роботи відповідно до пункту 3 Порядку №637 може бути підтвердженим, зокрема, виписками із наказів, довідками та іншими документами, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до змісту диплому серії НОМЕР_1 від 01.07.1990, виданого Тернопільським державним педагогічним інститутом ім. Я. О. Галана, ОСОБА_1 в 1983 році вступив, і в 1990 році закінчив такий вищий навчальний заклад (а.с.20).

Військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим 30.06.1984, підтверджується, що в період з 02.07.1984 по 16.05.1986 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу (а.с.21).

Згідно з довідкою від 29.05.2018 №07-06-29, виданою Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 дійсно був призначений вихователем пришкільного інтернату Кричильської середньої школи з 01.09.1986 (наказ від 01.09.1986 №209) та звільнений з посади вихователя цього закладу з 01.05.1989 згідно зі ст.38 КЗпП УРСР (наказ від 26.04.1989 №30) (а.с.30).

Вказані документи підтверджують, що у період з 01.09.1983 по 01.07.1984 позивач навчався на денній формі навчання у Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я. О. Галана, а у період з 02.07.1984 по 16.05.1986 проходив строкову військову службу, по закінченні якої продовжив навчання у зазначеному навчальному закладі на заочній формі.

Зазначене узгоджується з викладеним у позовній заяві і такі обставини не спростовані відповідачем.

Наданою відповідачу довідкою від 14.10.2009 №308, виданою Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка», підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на гірничопрохідних ділянках першого шахтопрохідницького будівельного управління тресту «Донецькшахтопроходка» з 04.05.1989 по 14.07.1997 (а.с.49).

Зазначене в сукупності та відповідно до положень Порядку №637 підтверджує страховий стаж роботи позивача, який складається із періодів, що не суперечать (не накладаються) один одному:

1. З 01.09.1983 по 01.07.1984 ОСОБА_1 навчався у Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я. О. Галана на денній формі навчання;

2. З 02.07.1984 по 16.05.1986 проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР;

3. З 01.09.1986 по 01.05.1989 займав посаду вихователя в пришкільного інтернату Кричильської середньої школи.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та безпідставними висновки відповідача щодо відсутності підстав для зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 01.07.1984 (10 місяців та 1 день) в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.О. Галана до його загального страхового стажу.

Оцінюючи протиправність відмови ГУ ПФУ в Рівненській області у зарахуванні до загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи на гірнопрохідних дільницях першого шахтопрохідного будівельного управління тресту «Донецькшахтопроходка» з 01.11.1989 по 14.07.1997, суд зазначає таке.

За правилами пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Як встановлено судом зі змісту поданої довідки про підтвердження дійсного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або ж відповідних записів у ній від 14.10.2009 №308 (а.с.49), виданої третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» ОСОБА_1 дійсно працював: з 01.11.1989 (наказ №241к від 01.11.1989) по 02.02.1990 (наказ №28к від 02.02.1990) на посаді учня прохідника, що передбачено Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 постанови Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173; з 02.02.1990 (наказ №28к від 02.02.1990) по 14.07.1997 (наказ №146к від 14.07.1997) на посаді прохідника, що передбачено Списком №1 розділ 1 позиція 1010100а постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

За змістом поданої відповідачу заяви про призначення пенсії від 07.10.2020 (зареєстрованої за №9988), довідка про стаж №262 від 14.10.2009 була додатком до такої заяви (а.с.68).

Всупереч наведеному, відмовляючи позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до загального страхового стажу та стажу роботи за Списком №1, відповідач жодним чином правової оцінки такій довідці не надав та відомостей, зазначених у ній, не спростував.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Професія прохідника як і учня прохідника, які позивач обіймав у спірний період передбачені Списком №1 розділом 1 підрозділом 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, та позицією 1010100а розділу 1 Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що не заперечувалося відповідачем та не слугувало підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи.

Більше того, для підтвердження відомостей, відображених у довідці від 14.10.2009 №308, виданої третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», позивачем до заяви про призначення пенсії було долучено також й інші документи, що підтверджують загальний страховий та спеціальний пільговий стаж роботи за Списком №1, зокрема належним чином засвідчені копії: наказу від 04.05.1989 №-99/к; наказу від 06.06.1989 №-120/к; наказу від 07.07.1989 №-145/к; наказу від 31.10.1989 №-241/к; наказу від 04.01.1990 №-4/к; наказу від 02.02.1990 №-28/к; наказу від 01.06.1990 №-121/к; наказу про атестацію робочих місць від 13.07.1994 №-64; додатку №І до наказу від 13.07.1994 №64; наказу від 22.12.1997 №68; особової картки №1874 форти Т-2; наказу від 06.07.2018 №11-к; довідки про заробітну плату від 14.10.2009 №262; довідки про заробітну плату від 14.10.2009 №263; довідки про заробітну плату від 29.08.2019 №02/413 (а.с.31-48, 50, 52-55).

Вказані документи засвідчені належним чином та чітко відповідають змісту наданої позивачем для підтвердження стажу довідки від 14.10.2009 №308, виданої третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка».

Відтак, суд дійшов висновку, що як передбачена пунктом 20 Порядку №637 уточнююча довідка, так і визначені пунктом 3 Порядку №637 копії виписок із наказів та інші документи, долучені позивачем до заяви про призначення пенсії від 07.10.2020, в їх сукупності підтверджують загальний та спеціальний стаж позивача (із 01.11.1989 по 14.07.1997), що за Списком №1 складає 7 років 8 місяців 14 днів.

Суд оцінює критично та відхиляє доводи відповідача в тій частині, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.08.2019 №02/414 (а.с.51), видана ВАТ «Донецькшахтопроходка», яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, не може підтвердити факту роботи ОСОБА_1 по Списку №1.

Суд зауважує, що спірний період роботи позивача підтверджений довідкою від 14.10.2009 №308, виданою третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» та іншими первинними документами, які були наявні у розпорядженні відповідача станом на дату відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Також, згідно з абзацами 8-10 частини 3 ст.24 Закону №1058-IV періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Виходячи з наявного у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи за Списком №1 повних 7 років, з урахуванням абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV до його страхового стажу додатково слід зарахувати 7 років.

Відтак, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до його страхового стажу 16 років та 12 днів, зокрема: 10 місяців 1 день період навчання у ВНЗ, 8 років 2 місяці 11 днів період роботи на гірнопрохідних дільницях першого шахтопрохідного будівельного управління тресту «Донецькшахтопроходка» та додатково 7 років за роботу ОСОБА_1 за Списком №1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16) та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (07.10.2020) він досяг віку 54 роки 5 місяців 12 днів, та має наявний загальний страховий стаж 24 роки 0 місяців 12 днів.

З урахуванням вказаного, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років, станом на 07.10.2020 позивачу достатньо було мати загального страхового стажу 21 рік (27 років 6 років).

При цьому, згідно з нормами пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Виходячи із вказаних обставин та оцінки спірних правовідносин, на думку суду, право позивача на одержання пенсії за віком встановлювалось відповідачем всупереч принципам всебічного, повного і об`єктивного розгляду поданих ним документів із заявою про призначення пенсії.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеної у листі від 04.11.2020 №1700-9301-8/34450 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 07 жовтня 2020 року.

Також, оцінюючи викладену у листі від 16.11.2020 №1700-0304-8/36211 відмову в обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі долучених до заяви про призначення пенсії довідок про заробітну плату, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Пунктом 2.10 Розділу ІІ Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Для обчислення розміру пенсійної виплати позивача, ним до заяви про призначення пенсії від 07.10.2020 надано довідки про заробітну плату:

за період з вересня 1986 року по вересень 1989 року, виданої Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації від 29.05.2018 №08-08-412;

за період з травня 1989 року по липень 1996, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка» від 14.10.2009 №262, №263;

за період з серпня 1991 року по липень 1996 року, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка» від 29.08.2019 №02/413.

На думку відповідача, вказані довідки не підтвердженні первинними документами.

З цього приводу суд зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 101 Закону №1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З наведених норм вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, особа, яка претендує на отримання пенсії, не може нести відповідальність за небажання виконання Пенсійним органом своїх повноважень (проведення перевірки щодо достовірності видачі довідок про заробітну плату).

Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.09.2019 у справі №686/21006/16-а (№К/9901/34291/18) не прийняв доводи відповідача в касаційній скарзі про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки у відповідача відсутні можливості для перевірки документів, на підставі яких була видана довідка, у зв`язку з тим, що будь-яких посилань на невідповідність довідки діючому законодавству відповідачем не наведено і вимог для надання (витребування) у нього уточнюючих довідок не існує, отже і відмова у врахуванні заробітної плати за вказаній в довідці період роботи позивача є неправомірною.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.11.2019 справа №348/463/17 (№К/9901/18887/18) дійшов висновку, що відсутність документів підприємства, на якому працював пенсіонер, не може бути підставою для настання для нього несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період, отже і відмова у врахуванні заробітної плати за вказаній в довідці період роботи позивача є неправомірною.

Таким чином, відсутність у відповідача бажання здійснити перевірку відомостей про заробітну плату, що відображена у наданих йому довідках, за загальним правилом, не може бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак, доводи відповідача, щодо не підтвердження даних довідок первинними документами є безпідставними, оскільки не надано належних доказів протилежного, а саме щодо недостовірності відомостей вказаних довідок.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні при обчисленні розміру пенсійної виплати наданих довідок про заробітну плату.

Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованою, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріїв, суд дійшов висновку, що оспорювані дії вчиненні відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років та зарахування до його страхового стажу 10 місяців 1 день періоду навчання у ВНЗ, 8 років 2 місяці 11 днів періоду роботи на гірнопрохідних дільницях та додатково 7 років за роботу за Списком №1.

Відтак, порушене право підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача: призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 період роботи з 01.11.1989 по 14.07.1997; обчислити та виплатити позивачу пенсію за віком з урахуванням заробітної плати на підставі довідок: від 29.05.2018 №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14.10.2009 №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29.08.2019 №02/413, виданої ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності вчинення оскаржуваних дій, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відбулося 07.10.2020, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 07.10.2020.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену у листі від 4 листопада 2020 року №1700-9301-8/34450, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи із 7 жовтня 2020 року.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні для обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 заробітної плати на підставі довідок: від 29 травня 2018 року №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14 жовтня 2009 року №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29 серпня 2019 року №02/413, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 7 жовтня 2020 року, зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 період роботи з 1 листопада 1989 року по 14 липня 1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 із 7 жовтня 2020 року з урахуванням заробітної плати на підставі довідок: від 29 травня 2018 року №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14 жовтня 2009 року №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29 серпня 2019 року №02/413, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2021 року.

Суддя Н.О. Дорошенко