Справа № 160/2207/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/2207/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Москаленка Є.А.

представника відповідача Колодки Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. (суддя Турова О.М., повне судове рішення складено 23.10.2020 р.) в справі № 160/2207/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.02.2019 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 205 730,61 грн., в тому числі за основним платежем 164 570,89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 41 142,72 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальному розмірі 17 142,80 грн., в тому числі за основним платежем 13 714,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 428,56 грн., № про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн., а також податкової вимоги від 07.05.2019 р. № 227849-53 на загальну суму 250 106,21 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.02.2019 р. №, № та №; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.05.2019 р. №227849-53.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує на дотримання процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи позивача. Враховуючи, що ПАТ «Укрсоцбанк» здійснено списання кредитної заборгованості позивача в сумі 915 082,74 грн. та повідомило позивача про анулювання боргу, банком суми занулюваної заборгованості включено до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них доходу (форма № 1-ДФ) за 4 квартал 2017 р. за ознакою доходу « 126» (додаткове благо), проте податок з доходів фізичних осіб у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався. Саме ці обставини стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень. Судом першої інстанції не прийнято до уваги списання банком основної суми боргу та належного повідомлення боржника про списання кредитної заборгованості.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») укладено договір кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 року на суму 40000 доларів США, зі сплатою 13,0 відсотків річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 жовтня 2021 року.

Також 05.10.2006 р. між ОСОБА_1 та банком укладено Іпотечний договір №841 від 05.10.2006 року, посвідчений 05.10.2006 р. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №239, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 09.2/330-6 від 05.10.2006 року ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння - житловий будинок, загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю предмета іпотеки 252 500,00 грн.

28.07.2008 р. у зв`язку із здійсненням переоцінки предмета іпотеки між ОСОБА_1 та банком укладено іпотечний договір №117 від 28.07.2008 р., посвідчений 28.07.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2186, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 09.2/330-6 від 05.10.2006 року ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння - житловий будинок загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю предмета іпотеки 582 516,00 грн.

Одночасно з укладенням договору кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язався відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 року. Поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники, що дає право кредитору звернутися із вимогою про виконання боргових зобов`язань як до позичальника, так і до поручителя.

27.05.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 вимог кредитного договору звернулось до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2015 р. в цивільній справі №206/2685/15-ц (№2/206/860/15) за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки від 05.10.2006 року припиненим, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №07.2/330-6 від 05.10.2006 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 706 635 грн. 89 коп, заборгованості за відсотками 526 549 грн. 65 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 83 429 грн. 40 коп, розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків 155 823 грн. 16 коп., а всього 1 412 438 грн. 10 коп., а також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» повернення суми сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки від 05.10.2006 року припиненим відмовлено.

Вищевказане рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2015 р. в цивільній справі №206/2685/15-ц (№2/206/860/15) набрало законної сили 04.11.2016 р.

ПАТ «Укрсоцбанк» 28.11.2017 р. скористався правом позасудового захисту та задовольнив свої вимоги за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., забезпечені іпотекою (іпотечний договір №117 від 28.07.2008 р.), шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння - житловий будинок загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення державного реєстратора Молчанова С.О. Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області №38418047 від 29.11.2017р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109914011 від 04.01.2018 р.

Довідкою про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 22.12.2017 р. №1728 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» банк 28.11.2017 р. задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Молчанова С.О. Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області №38418047 від 29.11.2017 р.), який знаходився в іпотеці банку відповідно до умов іпотечного договору №117 від 28.07.2008 р., посвідченого 28.07.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2186, та кредитного договору №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмету іпотеки станом на 28.11.2017 р. визначена на рівні 1 358 698,00грн. Таким чином, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, заборгованість за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. склала 99 670 доларів США 01 цент, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 2 674 671,73 грн. та пеня 9 921,68 грн., а саме: сума кредиту 34 100 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 915 082,74 грн.; пеня 65 570 доларів США 01 цент, за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 1 759 588,99 грн.; пеня 9 921,68 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. в розмірі 34 100 доларів США 00 центів, пеня 65 570 доларів США 01 цент та пеня 9 921,68 грн. Також банком зазначено, що відповідно до вимог Податкового кодексу України до складу річного доходу ОСОБА_1 за 2017 рік має бути включено дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 34 100 доларів США 00 центів, при цьому отриманий дохід має бути оподаткований податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%, які ОСОБА_1 має самостійно сплатити до Державного бюджету.

На підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.08.2018 р. №4979-п та повідомлення від 30.08.2018 р. №2043, згідно із пп. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Ковальовою Н.Л. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 22.10.2018 р. №61571/04-36-13-04/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення платником податків фізичною особою ОСОБА_1 приписів: п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України внаслідок неподання ОСОБА_1 податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік; абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у зв`язку із отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 164 570,89 грн.; п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України у зв`язку із отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік в розмірі 13 714,24 грн.

На підставі вищезазначеного акта перевірки ГУ ДФС в Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.02.2019 р.:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 205 713,61 грн., з яких за податковим зобов`язанням 164 570,89 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 41 142,72 грн.;

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 17 142,80 грн., з яких за податковим зобов`язанням 13 714,24 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3 428,56 грн.;

- №, яким ОСОБА_1 нараховано штрафну (фінансову) санкцію за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 170,00 грн.

Крім того, 07.05.2019 р. ГУ ДФС в Дніпропетровській області виставлено податкову вимогу форми «Ф» №227849-53 від 07.05.2019 р. на суму податкового боргу ОСОБА_1 станом на 06.05.2019 р. у розмірі 250 106,21 грн.

Враховуючи, що саме задоволення вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» стало підставою для прощення (анулювання) заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., в тому числі основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 у сумі 915 082,74 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що в цьому випадку між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку позасудового врегулювання шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки було вирішення питання щодо виконання боржником (позивачем) свого зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням укладеного на його забезпечення іпотечного договору, в порядку Закону України «Про іпотеку», тому прощення боргу за самостійним рішенням кредитора до спливу строку позовної давності за таких обставин фактично не відбулося, а мало місце задоволення вимог банку через набуття права власності на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції послався на те, що прямою нормою закону (ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») встановлено заборону будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання.

За таких обставин до правовідносин, які склалися між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» не застосовуються приписи абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового коедксу України, оскільки у даному випадку факт прощення заборгованості ОСОБА_1 з боку ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. місця не мав, отже, грошові кошти у розмірі 915 082,74 грн. не підлягають включенню до складу загального річного оподаткованого доходу позивача за 2017 рік, оскільки не є додатковим благом позивача у розумінні приписів абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кожексу України, у звязку із чим вони також не можуть оподатковуватися і військовим збором згідно з вимогами п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.05.2019 р. №227849-53, оскільки в цю податкову вимогу включена сума боргу, що виникла на підставі спірних податкових повідомлень-рішень, а зважаючи на задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень, відповідно, задоволенню підлягає і похідна позовна вимога про визнання протиправною та скасування виданої на їх підставі податкової вимоги від 07.05.2019 р. №227849-53.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб у розумінні статті 162 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., за результатами якої складено акт від 22.10.2018 р. №61571/04-36-13-04/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення платником податків фізичною особою ОСОБА_1 приписів п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України внаслідок неподання ОСОБА_1 податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік; абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у зв`язку із отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 164 570,89 грн.; п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України у зв`язку із отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік в розмірі 13 714,24 грн.

Висновки контролюючого органу обґрунтовані тим, що у перевіреному періоді ОСОБА_1 отримано доходи від ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі 915 082,74 грн. у вигляді додаткового блага (ознака доходу « 126»), який згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та має бути відображений платником податків в річній податковій декларації про майновий стан і доходи. ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік не подала і податкові зобов`язання з отриманого доходу не сплатила. ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу фізичної особи ОСОБА_1 надіслано рекомендований лист від 05.04.2018 р. №17074/10/04-36-13-08, яким повідомлено позивача про необхідність подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, який отримано ОСОБА_1 04.05.2018 р., однак станом на дату складення акта документальної позапланової невиїзної перевірки податкову декларацію не подано. Листом від 08.05.2018 р. №25214/10/04-36-13-08 ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулось до ПАТ «Укрсоцбанк» щодо надання інформації про отримання ОСОБА_1 доходу від АТ «Укрсоцбанк» у 2017 році, на який листом від 20.06.2018 р. №05.6-12/79-667 ПАТ «Укрсоцбанк» надано інформацію про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» здійснило анулювання основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 у сумі 915 082,74 грн. у 4 кв. 2017 року, повідомивши боржника відповідно до вимог абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній момент списання кредитної заборгованості боржника), при цьому сума анульованого основного боргу ОСОБА_1 у розмірі 915 082,74 грн. включена ПАТ «Укрсоцбанк» до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ) за 4 квартал 2017 р. за ознакою доходу « 126» (додаткове благо). Згідно з відомостями ЦБД ДРФО із суми доходу, отриманого ОСОБА_1 від ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 915 082,74 грн., податок з доходів фізичних осіб у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався, як і не було сплачено військовий збір за 2017 рік згідно з вимогами п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

На підставі вищезазначеного акта перевірки 25.02.2019 р. ГУ ДФС в Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 205 730,61 грн., в тому числі за основним платежем 164 570,89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 41 142,72 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальному розмірі 17 142,80 грн., в тому числі за основним платежем 13 714,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 428,56 грн.; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн.

07.05.2019 р. ГУ ДФС в Дніпропетровській області виставлено податкову вимогу форми «Ф» №227849-53 від 07.05.2019 р. на суму податкового боргу ОСОБА_1 станом на 06.05.2019 р. у розмірі 250 106,21 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено договір кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. на суму 40 000 доларів США, зі сплатою 13,0 відсотків річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості - до 04 жовтня 2021 року.

05.10.2006 р. між ОСОБА_1 та банком укладено Іпотечний договір №841 від 05.10.2006 р., посвідчений 05.10.2006 р. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №239, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 09.2/330-6 від 05.10.2006 р. ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння - житловий будинок загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю предмета іпотеки 252 500,00 грн.

28.07.2008 р. у зв`язку із здійсненням переоцінки предмета іпотеки між ОСОБА_1 та банком укладено іпотечний договір №117 від 28.07.2008 р., посвідчений 28.07.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2186, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 09.2/330-6 від 05.10.2006 р. ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння - житловий будинок загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю предмета іпотеки 582 516,00 грн.

Одночасно з укладенням договору кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язався відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. Поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники, що дає право кредитору звернутися із вимогою про виконання боргових зобов`язань як до позичальника, так і до поручителя.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2015 р. в цивільній справі №206/2685/15-ц (№2/206/860/15) за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки від 05.10.2006 р. припиненим, яке набрало законної сили 04.11.2016 р., задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк», стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №07.2/330-6 від 05.10.2006 р., яка складається із: заборгованості за кредитом 706 635 грн. 89 коп, заборгованості за відсотками 526 549 грн. 65 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 83 429 грн. 40 коп, розміру пені за несвоєчасне повернення відсоткам 155 823 грн. 16 коп., а всього 1 412 438 грн. 10 коп., а також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» повернення суми сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки від 05.10.2006 р. припиненим відмовлено.

ПАТ «Укрсоцбанк» 28.11.2017 р. скористався правом позасудового захисту та задовольнив свої вимоги за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., забезпечені іпотекою (іпотечний договір №117 від 28.07.2008 р.), шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння - житловий будинок загальною площею - 115,4 кв.м. та житловою площею - 65,3 кв.м., гараж, споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення державного реєстратора Молчанова С.О. Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області №38418047 від 29.11.2017р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109914011 від 04.01.2018 р.

Довідкою про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 22.12.2017 р. №1728 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» банк 28.11.2017 р. задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Молчанова С.О. Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області №38418047 від 29.11.2017 р.), який знаходився в іпотеці банку відповідно до умов іпотечного договору №117 від 28.07.2008 р., посвідченого 28.07.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2186, та кредитного договору №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки станом на 28.11.2017 р. визначена на рівні 1 358 698,00 грн. Таким чином, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки заборгованість за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. склала 99 670 доларів США 01 цент, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 2 674 671,73 грн., та пеня 9 921,68 грн., а саме: сума кредиту 34 100 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 915 082,74 грн.; пеня 65 570 доларів США 01 цент, за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2017 р. складає 1 759 588,99 грн.; пеня 9 921,68 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. в розмірі 34 100 доларів США 00 центів, пеня 65 570 доларів США 01 цент та пеня 9 921,68 грн. Також банком зазначено, що відповідно до вимог Податкового кодексу України до складу річного доходу ОСОБА_1 за 2017 рік має бути включено дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 34 100 доларів США 00 центів, при цьому отриманий дохід має бути оподаткований податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%, які ОСОБА_1 має самостійно сплатити до Державного бюджету.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Як встановлено п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 цього кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Отже, до складу оподатковуваного доходу фізичної особи належить, зокрема, сума заборгованості, яка була прощена (анульована) їй. Така сума заборгованості розцінюється в якості додаткового блага фізичної особи і підлягає оподаткуванню податком на доходи на доходи фізичних осіб. Разом з тим, таке прощення здійснюється на підставі відповідного рішення кредитора, про яке боржник повинен бути повідомлений.

За приписами пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 16№ підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Тобто, анулювання (прощення) боргу за своєю суттю є звільненням боржника від обов`язку сплатити його, на підставі якого боржник набуває право не сплачувати борг, а додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Частиною першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898-IV (далі Закон № 898-IV) встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом частини другої статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною четвертою статті 36 Закону № 898-IV визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Статтею 37 Закону № 898-IV врегульовано питання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, зокрема, частиною першої цієї статті встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з частиною третьої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Враховуючи приведені норми права, суд першої інстанції дійшов обгирунтованого висновку, що з моменту задоволення ПАТ «Укрсоцбанк» своїх вимог за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., забезпечених іпотекою (іпотечний договір №117 від 28.07.2008р.), в порядку позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р. є припиненими, будь-які вимоги по ньому є недійсними.

Тобто, задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону № 898-IV стало підставою для прощення (анулювання) заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., в тому числі основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 у сумі 915 082,74 грн.

Таким чином, набуттям іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки вирішення питання щодо виконання боржником (позивачем) свого зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням укладеного на його забезпечення іпотечного договору в порядку Закону № 898-IV, а тому прощення боргу за самостійним рішенням кредитора до спливу строку позовної давності за таких обставин фактично не відбулося, а мало місце задоволення вимог банку через набуття права власності на предмет іпотеки.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції, що в цьому випадку відсутній факт прощення боргу ОСОБА_1 з боку ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором №09.2/330-6 від 05.10.2006 р., тому грошові кошти у розмірі 915 082,74 грн. не можуть включатися до складу загального річного оподаткованого доходу позивача за 2017 рік, оскільки такі кошті не є додатковим благом у розумінні приписів абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Відповідно, є правильним висновок про протиправність податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, а також податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, адже відсутні підстави для оподаткування зазначених сум і військовим збором згідно з вимогами п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Враховуючи приведені обставини суд також погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача як платника податку обов`язку із подання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік, що обумовлює висновок про протиправність податкового повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.05.2019 р. №227849-53, оскільки до податкової вимоги контролюючим органом включена сума боргу, що виникла на підставі спірних податкових повідомлень-рішень, які скасовані судом, тобто у позивача відсутність податковий борг.

Доводи апелянта дублюють підстави, за якими відповідач заперечував проти позову, та спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. в справі № 160/2207/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. в справі № 160/2207/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15.03.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.03.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко