Справа № 200/7939/20-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/7939/20-а

адміністративне провадження № К/9901/6757/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №200/7939/20-а за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду адвокатського запиту № 140720 від 14.07.2020;

- зобов`язання надати інформацію з ЄРДР стосовно кримінального провадження № 0002990 щодо: часу та дати складання/повідомлення про підозру ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дат зупинення та відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню; дат виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження в інші окремі кримінальні провадження (зокрема в кримінальне провадження, якому присвоєний № 0000455); дат прийняття рішення стосовно продовження строку досудового розслідування, зазначивши строк на який продовжено досудове розслідування; закінчення досудового розслідування;

- зобов`язання надати інформацію з ЄРДР стосовно кримінального провадження № 0000455 щодо: дат зупинення та відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню; дат виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження в інші окремі кримінальні провадження; дат прийняття рішення стосовно продовження строку досудового розслідування, зазначивши строк на який продовжено досудове розслідування; закінчення досудового розслідування;

- зобов`язання надати вичерпну інформацію (відомості) з ЄРДР про повний перелік кримінальних проваджень, за якими до ЄРДР внесені відомості про вчинення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, а також - коли саме, за якими номерами, щодо яких обставин та за якою кваліфікацією внесені відомості до ЄРДР, додатково надавши по кожному з кримінальних проваджень інформацію (відомості) щодо: органу досудового розслідування, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження; часу та дати складання/повідомлення особі про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також прізвище, ім`я та по батькові, а також дату народження особи, яка повідомлена про підозру; зупинення та відновлення досудового розслідування; об`єднання та виділення матеріалів досудових розслідувань; продовження строку досудового розслідування; закінчення досудового розслідування.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що з метою отримання інформації, необхідної для забезпечення належного здійснення прав і законних інтересів ОСОБА_2 , звернувся до відповідача із адвокатським запитом № 140720 від 14.07.2020.

Листом від 03.08.2020 № 16/1/4-19633-19 відповідач надав інформацію виключно щодо органу досудового розслідування, яким здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень. Іншої запитуваної інформації не надано. Відмовляючи у наданні інформації відповідач зазначив, що документи стосовно прийнятих процесуальних рішень, знаходяться в матеріалах кримінальних проваджень.

Позивач, наголошував, що не просив надати процесуальні документи, на підставі яких в ЄРДР повинна була бути внесена інформація, розуміючи, що з цими документами можливо ознайомитись в порядку ст. 221 КПК України, а лише ставив питання щодо надання саме відповідної інформації з ЄРДР, без необхідності надання відповідних процесуальних документів.

Позивач зазначив, що дії відповідача стосовно ненадання запитуваної в порядку Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) інформації суперечать вимогам Конституції України та Закону України від 03 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ), у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 01 березня 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом спору цій справі є визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду адвокатського запиту № 140720 від 14.07.2020, зобов`язання надати інформацію з ЄРДР стосовно кримінальних проваджень.

Відкриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу та органів прокуратури в цілому.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак, скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Крім того, посилання заявника на невідповідність оскаржуваних судових рішень та суперечність висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №826/7244/18 не може братись до уваги, оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами попередніх інстанцій вказаних висновків в оскаржуваних судових рішеннях.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №200/7939/20-а за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
О. В. Калашнікова