Справа № 280/2063/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/2063/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. (суддя Новікова І.В., повне судове рішення складено 09.10.2020 р.) в справі № 280/2063/20 за позовом Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство «Фірма «Демаркет Б-ХХ» (далі ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000029/2 від 21.02.2019 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA110230/2020/00057 від 21.02.2020 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000029/2 від 21.02.2020 р., визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA110230/2020/00057.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом.

Серед таких розбіжностей відповідач зазначає:

1) в графі «призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті № 10 від 28.01.2020 р. міститься посилання на інвойс № 397583РВ від 27.01.2020 р., але фактично документу з цими реквізитами відповідає проформа-інвойс, а надані інвойс-проформа від 27.01.2020 р. № 397583PD, платіжне доручення № 10 та копія експортної декларації країни відправлення не ідентифікується з поставкою товару;

2) у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на дійсні вартості імпортованих товарів, а у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості.

Тому у митниці виник обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості, який став підставою для витребування додаткових документів, та у відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Вважає, що відповідачем дотримано всі вимоги щодо заповнення рішення про коригування митної вартості, обґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв`язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.02.2020 декларантом ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до митного оформлення подано електронну митну декларацію №UА110230/2020/004031 стосовно ввезення на митну територію України товару: «Складні ефіри оцтової кислоти Н-Бутилацетат-бутиловий ефір оцтової кислоти, частка основної речовини 99,7%, технічний бутилацетат, ГОСТ 8981-78, змін.1-4, щільність при 20 град. С 0,881г/куб.см, №САБ:12 3-86-4. Наливом 40800 кг. Використовується як розчинник в акрилатових акрилстирольних лакофарбних матеріалах, компонент сумішевих розчинників; для промивки лакофарбного обладнання в автомобільній промисловості.».

Декларантом заявлено митну вартість товарів за основним методом визначення на рівні - 0,87 доларів США/кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано: договір поставки від 06.05.2019 №319-0431127; додаткову угоду від 24.01.2020 №319-0934664; рахунок-проформу від 27.01.2020 №397583РБ; рахунок-фактуру від 08.02.2020 №1046883; платіжне доручення від 28.01.2020 №10; платіжний документ (меморіальний ордер) від 28.01.2020 №10; копію митної декларації країни відправлення від 05.02.2020 №10805010/050220/0007393; залізничну накладну від 08.02.2020 №28541488, №28541541; сертифікат якості від 24.01.2020 № 1056621.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, керуючись ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідач дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: в графі «Призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті №10 від 28.01.2020 міститься посилання на інвойс №397583РВ від 27.01.2020, але фактично документу з цими реквізитами відповідає проформа-інвойс. Крім того, інвойс-проформа від 27.01.2020 №397583РР, платіжне доручення в іноземній валюті №10 від 28.01.2020, копія експортної декларації країни відправлення від 05.02.2020 №10805010/050220/0007393 не ідентифікується з даною поставкою товару.

20 лютого 2020 року та 21 лютого 2020 року до митниці надані наступні додаткові документи: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 30.01.2020 №204; комерційна пропозиція (листування); пояснення від 21.02.2020 б/н.

За результатом розгляду додатково наданих документів митницею встановлено наступне: підприємством надано висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 30.01.2020 №204. Під час проведення аналізу цінових умов контракту експертом обрано принципи порівняльного підходу з використанням проформи-інвойсу №397583РБ від 27.01.2020, інвойсу №1037255 від 18.01.2020, додатками №319-0934664 від 24.01.2020, №319-0897467 від 26.12.2019 до контракту №319-0431127 від 06.05.2019 та інформації інтернет-ресурсу. Імпортером проведено аналіз інтернет-ресурсу, зокрема tiu.ru, flagma.ru, optilist.ru. Однак, відповідно до пункту 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган не може впевнитися в достовірності поданого документа, так як відсутні доступи та посилання на шляхи інтернет-ресурсу, що використовуються при аналізі ціни заявленого товару.

За результатами розгляду поданих документів митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110230/2020/000029/2 від 21.02.2020, а саме митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявною у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних (аналогічних) товарів за методом 2а (з розрахунку 0,9 USD/кг за МД №UA110110/2019/322040).

Також митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00057.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. З урахуванням того, що після первинно виявлених недоліків у поданих до митного оформлення документах позивач надав митному органу усі необхідні документи та пояснення, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, митним органом необґрунтовано вказано про наявність інших недоліків, які перешкоджають митному оформленню товару.

Суд першої інстанції вважав, що митний орган не уповноважений за результатами отримання додаткових документів від декларанта встановлювати нові недоліки щодо заявленої митної вартості товару. Оскільки первинно митним органом висловлено зауваження виключно щодо платіжного доручення, то відповідно за результатами оцінки наданих декларантом документів митний орган повинен був встановити, чи усувають додатково подані документи виявлений недолік. У разі якщо недолік усунуто, митний орган був зобов`язаний оформити товар за першим методом визначення митної вартості (обраний декларантом), у разі якщо недолік не усунуто, то відповідно прийняти рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень.

Суд визнає приведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ» як покупцем та ТОВ «ЄвроХім-Термінал Невіномиськ» (Російська Федерація) як продавцем 06.05.2019 р. укладено договір поставки № 319-0431127, за умовами якого продавець поставляє на умовах DAP кордон Росія Україна, прикордонна станція Соловей, хімічну продукцію.

20.02.2020 р. декларантом ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до митного оформлення подано електронну митну декларацію №UА110230/2020/004031, якою задекларовано у режимі «ІМ 40» товар: «Складні ефіри оцтової кислоти Н-Бутилацетат-бутиловий ефір оцтової кислоти, частка основної речовини 99,7%, технічний бутилацетат, ГОСТ 8981-78, змін.1-4, щільність при 20 град. С 0,881г/куб.см, №САБ:12 3-86-4. Наливом 40800 кг. Використовується як розчинник в акрилатових акрилстирольних лакофарбних матеріалах, компонент сумішевих розчинників; для промивки лакофарбного обладнання в автомобільній промисловості».

Декларантом заявлено рівень митної вартості товарів за основним методом визначення на рівні - 0,87 доларів США/кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано: договір поставки від 06.05.2019 р. №319-0431127; додаткову угоду від 24.01.2020 р. №319-0934664; рахунок-проформу від 27.01.2020 р. №397583РБ; рахунок-фактуру від 08.02.2020 р. №1046883; платіжне доручення від 28.01.2020 р. №10; платіжний документ (меморіальний ордер) від 28.01.2020 р. №10; копію митної декларації країни відправлення від 05.02.2020 р. №10805010/050220/0007393; залізничну накладну від 08.02.2020 р. №28541488, №28541541; сертифікат якості від 24.01.2020 р. № 1056621.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідач дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: в графі «Призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті №10 від 28.01.2020 р. міститься посилання на інвойс №397583РВ від 27.01.2020 р., але фактично документу з цими реквізитами відповідає проформа-інвойс. Крім того, інвойс-проформа від 27.01.2020 р. №397583РР, платіжне доручення в іноземній валюті №10 від 28.01.2020 р., копія експортної декларації країни відправлення від 05.02.2020 р. №10805010/050220/0007393 не ідентифікується з даною поставкою товару.

Відповідачем витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації,прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

20.02.2020 р. та 21.02.2020 р. до митниці декларантом надані додаткові документи: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 30.01.2020 р. №204; комерційна пропозиція (листування); пояснення від 21.02.2020 р. б/н.

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000029/2 від 21.02.2019 р.

У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару відповідач обрав декларацію від 16.12.2019 №UА10110/2019/322040 з рівнем митної вартості 0,9 дол.США/кг.

Також відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA110230/2020/00057 від 21.02.2020 р.

Вирішуючи спірні правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою та дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпровською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

В межах апеляційного перегляду справи такими обставинами відповідач зазначає: в графі «призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті № 10 від 28.01.2020 р. міститься посилання на інвойс № 397583РВ від 27.01.2020 р., але фактично документу з цими реквізитами відповідає проформа-інвойс, а надані інвойс-проформа від 27.01.2020 р. № 397583PD, платіжне доручення № 10 та копія експортної декларації країни відправлення не ідентифікується з поставкою товару.

Суд зазначає, що у платіжному дорученні в іноземній валюті №10 від 28.01.2020 р., за яким позивачем на користь постачальника сплачено грошові кошти в розмірі 36 540 дол.США, наявне посилання на рахунок №397583РВ від 27.01.2020 р.

Рахунок №397583РВ від 27.01.2020 р. є проформою-інвойсом, яким сторони попередньо узгодили постачання товару бутилацетат у кількості 42 тони за ціною 870 дол.США за тону.

Митною декларацією №UA110230/2020/004031 позивачем задекларовано товар вагою 40,8 тон, за ціною 35 496,00 дол.США.

Пунктом 5.6 договору поставки, яким передбачено, що товар поставляється на умовах DAP кордон Росії-України прикордонна станція Соловей згідно з Інкотермс 2010, передбачено, що покупець проводить оплату у вигляді авансового платежу в розмірі 100% вартості товару на протязі п`яти банківських днів з дати отримання рахунку продавця на конкретну узгоджену в окремому додатку партію товару.

Згідно з додатком №319-0934664 від 24.01.2020 р. до договору поставки сторонами узгоджено постачання товару бутилацетат (ГОСТ 8981-78, змін.1-4), кількість 42,00 тони +/- 10%, ціна товару 870,00 доларів США за 1 тону.

27.01.2020 р. продавцем виставлено позивачу попередній рахунок №397583PD (проформа-інвойс) на суму 36 540,00 доларів США, за товар у кількості 42,00 тони.

Платіжним дорученням в іноземній валюті №10 від 28.01.2020 р. позивач здійснена 100% передоплата за товар відповідно до виставленого рахунку №397583PD.

08.02.2020 р. продавцем виставлено остаточний рахунок (інвойс) №1046883, відповідно до якого на адресу покупця поставлено товар у кількості 40,8 тон, за ціною 870,00 доларів США, на загальну суму 35 496,00 доларів США.

Відтак, є правильним зазначення судом першої інстанції, що після виставлення попереднього рахунку та проведення передоплати за товар відбулась зміна кількості товару, що постачався, а не його вартості.

Жодних розбіжностей щодо ціни товару документи, що подавались до митного оформлення, не містили.

Також є правильним висновок суду першої інстанції, що зважаючи на умови укладеного контракту, позивач об`єктивно не мав можливості внести зміни до платіжного доручення, яким проведено повну оплату товару, проте інші документи, подані до митного оформлення, вказували саме на незмінність ціни імпортованого товару.

Враховуючи зазначені обставини, подання декларантом до митного оформлення як рахунку-проформи як попереднього рахунку на передплату, так й рахунку-фактури (інвойсу), в яких фактично змінена кількість товару, а не вартість із розрахунку за одиницю виміру, суд доходить до висновку, що декларантом надано митному органу належні та достатні документи на підтвердження митної вартості товару, які надавали відповідачу можливість перевірити числові значення та складові митної вартості.

Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості щодо ідентичних товарів.

При цьому суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2а) - за ціною договору щодо ідентичних товарів за ЕМД від 16.12.2019 р. № UA10110/2019/322040 є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, є ідентичними, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оскаржене рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митним органом ґрунтується на митній вартості ідентичного товару з розрахунк 0,9 дол.США/кг.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який є ідентичним оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірного товару та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. в справі № 280/2063/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. в справі № 280/2063/20 за позовом Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 15.03.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.03.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко