Справа № 380/1189/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1189/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 березня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Брильовського Р.М.,

секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача Кісіля Р.

розглянувши у підготовчому засіданні заяву Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019.

19.02.2021 від Головного управління ДПС у Львівській області надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначив, що спірна вимога про сплату боргу позивачем отримана 14.11.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Окрім того, позивача повідомлено при виконавче провадження ВП №61755554 від 12.10.2020 Пустомитівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-4293-25У від 06.11.2019 в сумі 30 823,95 грн. Проте позов подано позивачем через три місяці, тобто 21.01.2021. З огляду на те, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду просив залишити позов без розгляду.

Позивач подав письмові заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Заперечення мотивує тим, що позивачем оспорюється саме податкова вимога № Ф-4293-25У, як виконавчий документ (узгоджена вимога з літ «У»), а не податкова вимога № Ф-4293-25. Вказав на те, що відповідачем податкова вимога № Ф-4293-25У від 06.11.2019 позивачу не надсилалася. Відтак, позивачу стало відомо про існування вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019 лише при надходженні постанови державного виконавця про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020 на ТзОВ «Львівтеплоенерго». Зазначив, що отримав копію вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019 та постанову про відкриття виконавчого провадження у ВДВС лише 13.01.2021 у зв`язку із карантинними обмеженнями, а позовну заяву подано до суду 21.01.2021, тобто у встановлені п. 2 ст. 122 КАС України та Законом №2464-VI строки.

Ухвалою від 02.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

У підготовчому засіданні позивач заперечив проти залишення позовної заяви без розгляду, просив відмовити у задоволенні клопотання.

У підготовчому засіданні представник відповідача заяву про залишення позовної заяви без розгляду підтримав просив задовольнити.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив надані докази в їх сукупності та дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без розгляду, з наступних підстав.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

Облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічного правового висновку щодо 10-ти денного строку для оскарження вимоги дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а.

Судом встановлено, що спірну вимогу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручено позивачеві 14.11.2019.

У підготовчому засіданні судом з`ясовано та позивачем підтверджено факт отримання ним вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25 від 06.11.2019 саме 14.11.2019.

Окрім того, як встановлено судом та вказано позивачем у запереченнях на заяву про залишення позовної заяви без розгляду, позивачеві стало відомо про існування спірної вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019 лише при надходженні постанови державного виконавця про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020.

Втім, на думку позивача строк звернення до суду розпочався лише з часу отримання копії вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження у ВДВС 13.01.2021 через карантинні обмеження.

Однак, суд не погоджується із такими доводами позивача та вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом та не заперечувалося позивачем вимогу про сплату боргу позивач отримав 14.11.2019, а до суду звернувся лише 21.01.2021, що свідчить про пропуск строку звернення до суду, встановленого Законом № 2464-VI.

Суд наголошує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4293-25У від 06.11.2019 та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4293-25 від 06.11.2019 є одним і тим самим виконавчим документом, оскільки зазначення податковим органом до спірної вимоги літери «У» свідчить про те, що вимога є узгодженою, оскільки не оскаржена в адміністративному чи судовому порядку.

Отже, посилання позивача на те, що він оскаржує вимогу № Ф-4293-25У від 06.11.2019, а не вимогу № Ф-4293-25 від 06.11.2019 є безпідставними та не беруться судом до уваги.

Стосовно доводів позивача, що відповідачем порушено порядок надсилання спірної вимоги з літерою «У», то суд зазначає, що ці доводи позивача не стосуються поважності причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що як вказує позивач про існування спірної вимоги про сплату боргу №Ф-4293-25У від 06.11.2019 йому стало відомо при надходженні постанови державного виконавця про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020, а текст такої вимоги позивачем отримано лише 13.01.2021 через карантинні обмеження.

Однак, на переконання суду, зазначені доводи позивача є непереконливими та не заслуговують уваги, оскільки спірну вимогу про сплату боргу позивач отримав 14.11.2019, про узгодження цієї вимоги позивачу стало відомо з часу отримання постанови державного виконавця про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020, а намір звернутися до суду у позивача виник лише після сплину більше одного року.

Суд вважає, що у позивача було достатньо часу для оскарження спірної вимоги ще до запровадження карантинних заходів, тобто у 2019 році, з огляду на те, що строк на оскарження вимоги становить 10-ть днів, про що чітко вказано у самій вимозі.

Таким чином, строк на оскарження спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) сплинув ще 25.11.2019.

Отже, позивач фактично мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

Небажання позивача з`ясувати, що саме йому скеровано податковим органом не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Окрім того, суд зазначає, що навіть після отримання від державного виконавця постанови про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020 позивач не виявив наміру звернутися до суду у строки встановлені Законом № 2464-VI.

Таким чином, звернувшись до суду лише 21.01.2021 з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4293-25У від 06.11.2019, позивач безперечно пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом № 2464-VI.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про пропуск позивачем 10-ти денного строку звернення до суду з позовом про оскарження спірної вимоги, яку позивач отримав 14.11.2019.

Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду у 10-ти денний строк з 14.11.2019 позивачем не подано.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.03.2021.

Суддя Р.М. Брильовський