Справа № 160/1902/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року Справа № 160/1902/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врона О.В.,
за участю: секретаря с/з Горностаєвої О.М.
представника відповідача Завірюхіної Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова" до Департаменту державної виконавчої служби про визнання дій протиправними та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -
Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби, в якому просить:
- визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби, щодо винесення постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника;
- скасувати постанову від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника винесену Департаментом державної виконавчої служби;
- припинити примусове виконання Департаментом державної виконавчої служби постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника та дії, спрямовані на примусове стягнення виконавчого збору у сумі 8 985 131,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою про арешт коштів боржника, зазначає, що одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження №60673502 від 20.11.2019 року державним виконавцем прийнята постанова про стягнення виконавчого збору, яка за своєю правовою природою є виконавчим документом, і має бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання цією постановою законної сили. Строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №60673502 до виконання 21.03.2020 року. Постанова про арешт коштів боржника прийнята відповідачем 19.01.2021 року, з пропуском встановленого строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Позивач також, вказує на те, що відповідач не стягував у примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі №0440/5939/18.
На думку позивача, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню судом, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 04.03.2021 року.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року на адресу суду від відповідача 04.03.2021 року надійшов відзив на позовну заяву.
В судовому засіданні, призначеному на 04.03.2021 року, оголошено перерву до 11.03.2021 року.
11.03.2021 року представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою правову позицію.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі № 0440/5939/18 адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова про стягнення податкового боргу було задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова () податковий борг по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 90 001 929,72 грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить ДП ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, відстрочено виконання судового рішення на строк 1 (один) рік з моменту його ухвалення.

Вказане рішення набрало законної сили 11.12.2018 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 0440/5939/18.

11.11.2019 року виконавчий лист № 0440/5939/18 стягувачем був пред`явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що підтверджується копією заяви стягувача від 11.11.2019 року за № 8172/10/28-10-50-21-14 (заява стягувача зареєстрована відповідачем 14.11.2019 року за №25952-26-19).

20.11.2019 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №0440/5939/18, виданого 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

20.11.2019 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9 000 192,97 грн.

09.12.2020 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 271,47 грн.

12.01.2021 року відповідачем до обслуговуючого банку АТ КБ ПриватБанк на виконання було спрямовано платіжну вимогу № 60673502/1 від 0501.2021 року. Призначення платежу: стягнення виконавчого збору 9 000 192,97 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2019 року №60673502, витрати 271,47 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року №60673502.

19.01.2021 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми не стягнутого виконавчого збору 8985131,12 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VIII), Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 02.10.2019 року № 145-ІХ (далі - Закон № 145-ІХ).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, під час здійснення примусового виконання державний виконавець має повноваження на звернення стягнення на кошти на рахунках боржника у банківських установах шляхом направлення до них платіжних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Судом встановлено, що 19.01.2021 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми не стягнутого виконавчого збору 8985131,12 грн.

При цьому, в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника зазначено, що арешт накладено при примусовому виконанні виконавчого листа №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Судом встановлено, що судове рішення по справі № 0440/5939/18 від 08.11.2018 року виконане у повному обсязі наступним чином: 20 278 696,31 грн. - з червня 2020 року зараховувалися ДПС в порядку календарної черговості за рахунок страхових платежів по Єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перераховувалися підприємством при кожній виплаті заробітної плати (зазначено позивачем та відповідачем не спростовується); 62 835 100,00 грн. - сплачено підприємством у вересні 2020 р.; 6 888 133, 41 грн. - сплачено підприємством у грудні 2020 р., що підтверджується копіями платіжних доручень №4633 від 11.09.2020 року та №6073 від 11.12.2020 року, які містяться в матеріалах справи.

Також, в матеріалах справи наявний лист Офісу великих платників податків ДПС України від 18.12.2020 року за №39087/10/28-10-50-19 адресований відповідачу, в якому зазначено, що з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 09.12.2020 року боржником сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі 169 858 643,08 грн. Відповідно до вимог п.6 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року 1464-VI зазначені кошти зараховані в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, та погашено заборгованість за виконавчим листом по справі №0440/5939/18. Поряд з цим, станом на 09.12.2020 року за даними інтегрованої картки платника ДП Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.А.Макарова по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування рахується заборгованість в загальній сумі 61 666 974,32 грн.

Також, позивачем було долучено до позову довідку ДП Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.А.Макарова від 15.01.2021 року за №101/14, згідно з якою за даними ДПС України починаючи з червня 2020 року страхові платежі по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перераховувались підприємством при виплаті заробітної плати зараховувались ДПС України в порядку календарної черговості, в погашення суми 90 001 929,72 грн. за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018р. Підприємством перераховано ДПС України за рахунок фінансової підтримки з Держбюджету України в погашення заборгованості за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018р. суми 62 835 100.00 грн. у вересні 2020р. та 6 888 133,41 грн. у грудні 2020р.

За даними ДПС України сума 90 001 929,72 грн. за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018 року погашена повністю.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено відповідачем у відзиві, поданому до суду 04.03.2021 року, що на момент винесення оскаржуваної постанови від 19.01.2021 року, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року у справі № 0440/5939/18 було виконано в повному обсязі. Як наслідок, виконавчий документ - виконавчий лист №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом, виконано в повному обсязі.

Відповідно до ч.9 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Натомість судом встановлено, що станом на момент повного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року у справі №0440/5939/18, відповідачем було лише частково стягнуто суму виконавчого збору у розмірі 15333,32 грн.

Не стягнутою залишилась сума виконавчого збору за постановою від 20.11.2019 року у ВП №60673502 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8985131,12 грн.

Відповідачем на вказану суму виконавчого збору було винесено оскаржувану постанову про арешт коштів боржника у ВП №60673502 з примусового виконання виконавчого листа №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, у межах суми не стягнутого виконавчого збору 8985131,12 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60673502), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Відповідачем 20.11.2019 року було винесено постанову у ВП №60673502 про стягнення виконавчого збору у розмірі 9000192,97 грн.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

З аналізу наведеної норми, судом встановлено, що постанова від 20.11.2019 року у ВП №60673502 про стягнення виконавчого збору у розмірі 9000192,97 грн. є виконавчим документом та щодо стягнення визначеної у ній суми виконавчого збору, Законом №1404-VIII встановлено окремий порядок.

Так, за приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Натомість, частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому, пункт 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження у випадку фактичного виконання виконавчого документа, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

При розгляді даної справи судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 по справі № 2540/3203/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Отже, за своєю природою виконавчий збір є винагородою виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення, яка стягується у розмірі, пропорційної до розміру фактично стягнутої суми за виконавчим документом.

З системного аналізу зазначених вище норм права слідує, що виконавець має право на виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору лише у разі, якщо сума виконавчого збору не була стягнута повністю під час основного виконавчого провадження та за умови, що у такому виконавчому провадженні відбулось фактичне стягнення коштів.

Судом встановлено, що за виконавчим документом - виконавчим листом №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом, боржником Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова" було повністю виплачено суму боргу у розмірі 90 001 929,72 грн. за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018 року, що підтверджено листом Офісу великих платників податків від 18.12.2020 року за №39087/10/28-10-50-19 та у відзиві відповідача від 04.03.2021 року.

Таким чином, Законом № 1404-VІІІ не передбачено стягнення інших сум, аніж встановлених виконавчим документом, в даному випадку виконавчим листом №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Частиною 9 ст. 39 Закону №1404-VIII, у випадку погашення всієї суми боргу за виконавчим документом, покладено на державного виконавця обов`язок закінчення примусового виконання такого виконавчого документа. Прийняття інших постанов щодо стягнення суми виконавчого збору за таким виконавчим документом Законом №1404-VIII не передбачено.

У випадку, якщо після фактичного та повного виконання виконавчого документа, залишилась не стягнутою сума виконавчого збору, стягнення відповідної суми виконавчого збору супроводжується встановленою процедурою щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору та на підставі якої, як самостійного виконавчого документа, в подальшому вживаються дії щодо стягнення суми виконавчого збору.

Отже, приймаючи в рамках виконавчого провадження ВП №60673502 постанову про арешт коштів боржника у межах суми не стягнутого виконавчого збору 8985131,12 грн. з виконання виконавчого листа №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, відповідач діяв не в межах наданих йому повноважень.

Виконавчий лист №0440/5939/18 від 18.02.2019 року, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом, не містить в собі суми до стягнення у розмірі не стягнутої суми виконавчого збору, а тому вказана сума в рамках виконавчого провадження №60673502, не може бути підставою для накладення арешту на кошти боржника у виконавчому провадженні з виконання цього виконавчого документу.

Таким чином, судом встановлено недотримання відповідачем процедури стягнення суми виконавчого збору, яка залишилась не стягнутою після повного виконання виконавчого листа, а тому відповідні дії є протиправними, та постанова від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника, винесена Департаментом державної виконавчої служби підлягає скасуванню.

Стосовно доводів представника позивача про те, що строк пред`явлення постанови від 20.11.2019 року у ВП №60673502 про стягнення виконавчого збору, до виконання сплив, а тому її було пред`явлено до виконання поза межами встановленого тримісячного строку, то суд зазначає наступне.

З огляду на наведену судом вище процедуру стягнення виконавчого збору, наведені позивачем твердження щодо пропуску строку пред`явлення постанови до виконання спростовуються нормами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ.

Крім того, суд звертає увагу, що постанова від 20.11.2019 року у ВП №60673502 про стягнення виконавчого збору не пред`являлась відповідачем до виконання, оскаржувану постанову протиправно було винесено в межах виконавчого провадження №60673502.

Щодо посилання позивача на те, що вчинення будь-яких дій стосовно позивача прямо заборонено нормами Закону України від 02.10.2019 року №145-ІХ Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, який набрав чинності 20.10.2019 року, суд зазначає наступне.

20.10.2019 року набрав чинності Закон України Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ встановлено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України Про виконавче провадження щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" включено до вказаного Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що є додатком до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Отже, встановлена пунктом 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 145-ІХ заборона щодо вчинення виконавчих дій містить виняток, а саме вона не поширюється на стягнення грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 910/5546/219 та від 20.11.2020 року у справі №910/12809/19.

Причому, положення щодо заборони вчинення виконавчих дій, передбаченої пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ слід застосовувати таким чином, що така заборона не поширюється на стягнення грошових коштів боржників у будь-яких правовідносинах, а також окремо на стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, які були ними укладені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі № 640/8808/20.

Суд зазначає, що на оспорювані позивачем у цій справі виконавчі дії не поширюється заборона, регламентована Законом № 145-ІХ, і такі дії були ним вчинені на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Тож, доводи позивача про те, що Законом України № 145-ІХ у відношенні нього взагалі заборонено вчинення будь-яких виконавчих дій та виконання судових рішень, суд відхиляє як безпідставні.

Доводи позивача про те, що Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що свідчить про важливість його стабільного функціонування, суд приймає до уваги, але зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства такі обставини не надають достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Твердження представника позивача про те, що відповідачем не вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення, не підлягають оцінці судом в межах заявленого спору, оскільки не стосуються правомірності процедури прийняття постанови про арешт коштів боржника.

Позовна вимога про припинення примусового виконання Департаментом державної виконавчої служби постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника та дії, спрямовані на примусове стягнення виконавчого збору у сумі 8 985 131,12 грн., не підлягає задоволенню судом, як передчасно заявлена, оскільки вказаним рішенням судом встановлено протиправність прийняття постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника, а тому вона не створює для позивача жодних правових наслідків.

Відтак, відповідачем винесено оскаржувану постанову від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника з порушенням норм Закону №1404-VІІІ, у зв`язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню, а дії відповідача щодо накладення арешту в рамках ВП №60673502 підлягають визнанню протиправними.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 27 240,00грн., що документально підтверджується квитанцією від 04.02.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4540, 00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова" (вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008, ) до Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби, щодо винесення постанови від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.01.2021 №60673502 про арешт коштів боржника, винесену Департаментом державної виконавчої служби.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова" (вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4540,00грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона