Справа № 440/21/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 березня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/21/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір`я молокопродукт" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір`я молокопродукт" (далі - ТОВ "Білогір`я молокопродукт", відповідач) про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а саме просить:

- стягнути з ТОВ "Білогір`я молокопродукт" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2020 по 31.12.2020 у розмірі 10409,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" окремим громадянам, за спірний період.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/21/21; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази /а.с. 14/.

Поштове відправлення суду разом з копією ухвали від 11.01.2020 про відкриття провадження у справі, надіслане на адресу ТОВ "Білогір`я молокопродукт", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернуто не врученим з незалежних від суду причин /а.с. 17-19/.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд процесуальних питань здійснено судом у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вбачається, що ТОВ "Білогір`я молокопродукт" знаходиться у стані припинення з 08.12.2020 на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2020 у справі №917/1732/19 про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури /а.с. 22/.

Так, ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.12.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Білогір`я молокопродукт" ().

Постановою господарського суду Полтавської області від 29.09.2020 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Білогір`я молокопродукт" (); визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною третьою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Згідно з частиною четвертою статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом відповідача і відкриття ліквідаційної процедури опубліковано 08.10.2020 (номер публікації: 65338).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Отже, враховуючи час виникнення заборгованості відповідача з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та дату звернення до суду з цим адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що на час звернення до суду з цим позовом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються у ліквідаційній процедурі господарським судом.

За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Пунктами 1, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Водночас, враховуючи статус відповідача, стосовно якого порушено провадження про банкрутство та який перебуває в особливому правовому режимі, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду господарським судом у порядку провадження, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 241, 243, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір`я молокопродукт" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Роз`яснити позивачу право звернутись з цим позовом до Господарського суду Полтавської області у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII.

Суддя Т.С. Канигіна