Справа № 280/7887/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 березня 2021 року Справа № 280/7887/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія будинок 21-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (надалі - позивач) до Одеської митниці Держмитслужби (відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000129/1 від 28 вересня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA500020/2020/00459 від 28 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 09 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року було продовжено строк підготовчого провадження у справі строком на 30 (тридцять днів). Підготовче засідання відкладено на 08 лютого 2021 року.

У судове засідання 08 лютого 2021 року представники сторін не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке судом було залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 08 лютого 2020 року було закрите підготовче засідання та призначена справа до розгляду по суті на 04 березня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, з урахуванням додатково наданих документів 27 вересня 2020 року був наданий перелік документів, який визначений законодавством, відомості в яких не мали протирічь, та згідно яких митна вартість товару повністю підлягала обчисленню. Вказує, на те, що посилання митного органу на наявну інформацію щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 2,77 дол/кг., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, взагалі не стосується жодного з поданих документів та не може бути підставою для виникнення сумнівів. Відповідач у спірному рішенні не зазначав про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Разом з тим, відповідач у своєму рішенні наводить формальні причини для залишення рішення в чинним, окрім того, причини стосуються документів, які додатково підтверджують відправлення товару, однак зауважень до документів, які відповідно до статті 53 МК України підтверджують митну вартість за основним методом, встановлення будь - яких розбіжностей відповідачем виявлено не було. Вказує, що відповідачем зроблений хибний висновок про неповноту, неточність чи недостатність наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини З статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним. В позовній заяві просить суд позовній вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від Одеської митниці Держмитслужби надійшов письмовий відзив, відповідно до якого Відповідач зазначає, що при виконанні митних формальностей за МД № UA 500020/2020/227969 від 25 вересня 2020 року спрацювали форми контролю системи управління ризиками. За результатами оцінки ризику модулем АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться у документах, які підтверджують митну вартість товарів, здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою ст 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості.

Зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу Позивача та перевірки документів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Вказує, довідка про транспортні витрати № 253 від 24.09.2020 не містить інформації щодо умов поставки товару; В платіжних дорученнях щодо оплати товару від 23.07.2020 та від 01.09.2020 внесена інформація що оплата здійснюється згідно інвойсу № 2020ВТ0722 датованого 17.07.2020, що не відповідає реквізитам інвойсу № 2020ВТ0722 від 28.07.2020, який надано до митного оформлення; Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.08.2016 № 16110/ІМ витрати на пакування та фрахт входять у вартість товару. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Вказує, що після додатково наданих документів, а саме проформи-інвойсу №2020ВТ0722 від 17.07.2020, прайс-листа виробника товару б/н від 01.07.2020; Комерційна пропозиція виробника товару б/н від 06.07.2020; експортної декларації країни виробника № 217226 від 31.07.2020, Відповідачем було виявлено, що в прайс-листі виробника товару не зазначено на який період часу дійсна дана цінова пропозиція; В копії митної декларації країни відправлення не зазначено реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та рахунка фактури (інвойс), також зазначений інший номер коносаменту.

Таким чином, за результатами опрацювання документів поданих до митного оформлення, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Вказує, що посилання позивача на надання до митниці повного пакету документів який підтверджує митну вартість товару є помилковим та таким що спростовується матеріалами справи. Таким чином, після проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом згідно вимог частини 4 статті 57 МК України, правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів від 28 вересня 2020 року № UA500020/2020/000129/1 оформлено відповідно до вимог статті 55 МК України. Зазначає, шо митниця діяла згідно норм статті 256, частини 6 статті 54 МК України та наказу від 30 травня 2012 року № 631. У відзиві просить суд відмовити задоволенні позовних вимог повністю.

У судове засідання 04 березня 2021 року з`явився представник позивача, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання 04 березня 2021 року не з`явився, про дату, місце та час проведення засідання повідомлений належними чином. Про причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інбау» (далі - Позивач) та «NANTONG BOTAO CHEMICAL CO., LTD» (Китай) був укладений зовнішньоекономічний договір (контракт) № 16110/ІМ від 02.08.2016.

Відповідно до контракту продавець зобов`язується продати, а Покупець купити на умовах цього Контракту товари (продукцію) згідно специфікаціям і умовам, зазначеним у відповідних Додатках до даного Контракту. Кількість і ціни товарів регулюються вищезазначеним Додатками, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

До контракту був укладений Додаток № 4 від 15.07.2020 року, за умовами якого на адр есу ТОВ «ІНБАУ» повинен був бути поставлений толилтриазол у вигляді білих гранул із вмістом основної речовини мін. 99,5% в кількості 5000 кг;

Умови поставки було визначено FOB Шанхай, Китай.

Вартість товару, згідно Додатку № 4 становила 2,025 дол. США за кілограм.

Загальна сума 10125,00 грн.

Умови оплати: 30% передплата та 70% за копією коносаменту.

Терміни поставки товару протягом максимум 5 календарних днів після отримання передплати.

На виконання умов контракту був виставлений інвойс проформа № 2020ВТ0722 від 17.07.2020 на загальну суму 10 125,00 доларів США та 28.07.2020 був виставлений комерційний інвойс №2020ВТ0722 на загальну суму 10 125,00 доларів США.

Відповідно до умов контракту оплата здійснюється на підставі рахунку фактури або рахунку проформи.

ТОВ «Інбау» у відповідності до умов контракту, зокрема, Додатку № 4, на підставі рахунку проформи № 2020ВТ0722 від 17.07.2020 була здійснена передплата 22.07.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 80.

Товар був відправлений контрагентом 11 серпня 2020 року з Китаю, навантажений на судно, яке прямувало до порту Одеса, що підтверджується коносаментом № KYODEH2000558 від 05.08.2020.

Транспортування товару відбувалося за допомогою Товариства з обмеженою відповідальністю «АУРІГА ЛТД». Відповідно до довідки про транспортні витрати № 253 від 24.09.2020 вартість транспортних послуг до території України, порту Одеса склала 16 868,23 грн. (сума, яка включається в митну вартість).

Для здійснення митного оформлення Позивачем був укладений договір №050820 від 05.08.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАМАН ШИПІНГ», яке на митниці виступало уповноваженою особою Позивача.

Для здійснення митного оформлення товару було подано декларацію по формі МД-2 в режимі ІМ 40 № UA500020/2020/227969 від 25 вересня 2020 року.

Відповідно до заявленої в митній декларації № UA500020/2020/227969 від 25 вересня 2020 року вартість толилтриазолу становила 2,025 доларів США за 1 кг., всього 10 125,00 доларів США, що становить за курсом на момент оформлення 28,2487 грн/дол. 286 018,09 гривень.

Визначення митної вартості товару було здійснено за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів що імпортуються. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст. 58 Митного кодексу України включає в себе вартість товару згідно розрахунків (10125 доларів США * 28,2487 гривень (курс долара до гривні) + 16868,23 грн. вартість доставки від місця завантаження в порт призначення м. Одесса, Україна. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару у позивача не було.

Таким чином заявлена митна вартість становила 302 886,32 грн., що є базою до нарахування ПДВ у сумі 60 577,26 грн.

Для підтвердження митної вартості товару декларантом було надано наступні документи:

Пакувальний лист б/н від 28.07.2020, рахунок фактуру № 2020ВТ0722 від 28.07.2020, коносамент KYODEH2000558 від 05.08.2020, навантажувальний документ № 27543489 від 16.09.2020, сертифікат про походження товару № С60001 від 06.08.2020, акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA500020/2020/227822 від 25.09.2020, платіжне доручення щодо здійснення передплати № 80 від 22.07.2020, платіжне доручення щодо здійснення остаточної оплати № 85 від 01.09.2020, довідка про вартість транспортних послуг № 253 від 24.09.2020, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 16110/ІМ від 02.08.2016, додаток № 1 від 02.08.2016 до контракту, додаток № 4 від 15.07.2020 до контракту, договір про надання послуг митного брокера № 050820 від 05.08.2020, специфікацію на толилтриазол від 26.01.2020, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 5224 від 24.09.2020.

На запит митного органу уповноваженою особою позивача згідно частини 6 статті 53 МК України подано додаткові документи, а саме:

1. Проформа-інвойс №2020ВТ0722 від 17.07.2020, на який здійснюється посилання у платіжних дорученнях на оплату товару;

2. Прайс-лист виробника товару б/н від 01.07.2020;

3. Комерційна пропозиція виробника товару б/н від 06.07.2020;

4. Експортна декларація країни виробника № 217226 від 31.07.2020;

Листом від 27.09.2020 декларантом ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» було повідомлено що додаткові документи надаватися не будуть.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500020/2020/000129/1 від 28 вересня 2020 року.

У оформленні МД №UA500020/2020/227969 від 25 вересня 2020 року відмовлено, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2020/00459.

ТОВ «Інбау» подано митну декларацію № UA500020/2020/228330 від 28 вересня 2020 року та випущено товар у вільний обіг.

Вартість товару з урахуванням курсу на 28.09.2020 28,2673 грн./дол. за ціною договору складала: 2,025 доларів США за 1 кг., всього 10125,00 доларів США, що становить 286 206,41 гривень.

Загальна вартість товару станом на 28.09.2020 склала 286206,41 грн.+ витрати на транспортування 16 868,23 = 303 074,64, та відповідно, ПДВ 60614,93 грн.

Відповідачем у спірному рішенні вартість товару була відкоригована до рівня 2,77 доларів США, всього 13850,00 доларів США, що дорівнює 391 502,11 гривень. ПДВ донараховане митницею складає 78 300,42 грн.

Тобто різниця у ПДВ становить 78 300,42 60614,93 = 17 685,49 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями митниці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частина 4 статті 53 Митного кодексу).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 Митного кодексу України).

Як встановлено частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

На момент прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару зазначені обставини не існували.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стала відсутність відомостей в наданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Розглядаючи справу судом встановлено, що приймаючи рішення про коригування митної вартості митний орган виходив з того, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги специфікації виробника товару.

Також вказано, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням зазначених недоліків до поданих документів.

28 вересня 2020 року згідно вимог частини 4 статті 57 МКУ проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, за результатами якого прийняте рішення про неможливість застосування методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних товарів в зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог статей 59, 60 МКУ. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта те митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог статті 62, 63 МКУ. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги статті 60 МКУ використана наявна а митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним методом з розрахунку 2,77 USD /кг для позиції «толилтриазол») (МД № UA500070/2020/22507 від 09 липня 2020 року).

Суд зауважує про те, що причини коригування митної вартості, наведені митним органом в спірному рішенні не стосуються числового значення оцінюваного товару.

Посилання митного органу про те, що довідка про транспортні витрати № 253 від 24.09.2020 не містить інформації щодо умов поставки товару, що не дозволяє підтвердити усі числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, судом не приймається, оскільки у вказаній довідці вказано, що транспортні витрати за перевезення вантажу по коносаменту KYODEH2000558, за маршрутом Шанхай Одеса складають 16868,23 грн. Страхування вантажу не здійснювалося.

При цьому, умовами додатку № 4 до контракту, так і в митній декларації, яка була надана до митного оформлення вказані умови поставки FOB Шанхай, що відповідно до класифікатору умов поставки означає - франко-борт (..... назва порту відвантаження). Тобто, продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання стосовно поставки з моменту переходу товару крізь поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець повинен нести всі витрати й ризики загибелі чи ушкодження товару. За умовами FOB на покупця лягає обов`язок з очищення товару від стягнень для його експорту. Відповідно й транспортування товару відбувається за рахунок Покупця.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2. ст. 53 МКУ зовнішньоекономічний контракт та додатки до нього є документами, на основі якого митниця перевіряє заявлену митну вартість.

Суд не вбачає розбіжностей у наданих до митного оформлення документах, в частині визначення умов поставки.

Щодо твердження митного оформлення про розбіжності у призначеннях платежу, слід зауважити, що вказана розбіжність була усунута декларантом при подачі додаткових документів. Представником позивача до митного органу був наданий інвойс проформа № 2020ВТ0722 від 17.07.2020, на який здійснюється посилання у платіжних дорученнях, який за ціною, номенклатурою і т.д. є ідентичним інвойсу, який був первинно наданий № 2020ВТ0722 від 28.07.2020.

Також судом приймаються до уваги пояснення Позивача наведені у позовній заяві стосовно зазначення саме такого призначення платежу.

Позивачем зазначено, що відповідно до умов контракту оплата здійснюється на підставі рахунку фактури або рахунку проформи.

На виконання умов контракту був виставлений інвойс проформа № 2020ВТ0722 від 17.07.2020 на загальну суму 10 125,00 доларів США та 28.07.2020 був виставлений комерційний інвойс №2020ВТ0722 на загальну суму 10 125,00 доларів США.

ТОВ «Інбау» у відповідності до умов контракту, зокрема, Додатку № 4, на підставі рахунку проформи № 2020ВТ0722 від 17.07.2020 була здійснена передплата 22.07.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 80. Остаточна оплата була здійснена 01.09.2020 платіжним дорученням № 85. Вказані платіжна доручення були додані до митного оформлення. Призначення платежу було із посилання на інвойс проформу, а також окрім цього, на контракт, копія якого також була надана до митного оформлення.

Тобто, судом робиться висновок про відсутність будь яких розбіжностей в документах щодо оплати товару при митному оформленні.

Стосовно твердження Відповідача у відзиві про відсутність у наданих транспортних документах інформації щодо страхування вантажу, суд зазначає, що матеріалами справи, а саме довідкою про транспортні витрати підтверджується, що страхування вантажу не проводилося. Таким чином, вказане твердження спростовано матеріалами справи.

Стосовно твердження, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо упаковки, тари та фрахту (включення чи не включення до ціни такої складової митної вартості товару), внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає, що в самому рішенні невірно процитовані умови договору. А саме, згідно розділу 3 «Ціна та загальна сума контракту» зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.08.2016 № 16110/ІМ, вказано, що ціни включають вартість тари, упаковки і маркування товару. Про включення вартості фрахту мова в контракті не ведеться.

Наведена відповідачем у спірному рішенні законодавча вимога про те, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, передбачена не пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України, а пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України.

Згідно змісту пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), а саме, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, за сукупністю таких обов`язкових умов, якщо вони:

- не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті,

- понесені покупцем.

Виходячи з умов контракту, вартість тари, упаковки та маркування товару вже була включена до ціни на товар, відповідно вказаний пункт 1 ч.10 ст. 58 МК України не стосується операції Позивача.

Судом приймається до уваги, що в інвойсі № 2020ВТ0722 від 28.07.2020, інвойсі проформі № 2020ВТ0722 від 17.07.2020, додатку № 4 від 15.07.2020 року та пакувальному листі б/н від 28.07.2020 року, які також як і контракт на поставку № 16110/ІМ від 02.08.2016 року, були додані до митної декларації, є інформація щодо виду, кількості та ваги упаковки товару, отриманого позивачем.

Слід також виокремити, що як вже було визначено судом попередньо, поставка відбувалася на умовах FOB. Відповідно до правил «Інкотермс 2010» за умов FOB продавець за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу, упаковка повинна містити належне маркування.

При цьому, відповідно до ч.2. ст. 53 Митного кодексу України, зовнішньоекономічний договір є одним із документів, які підтверджують митну вартість товару. Тобто на основі даного документу, митниця визначає митну вартість. В даному випадку, в зовнішньоекономічному договорі було чітко визначено, що до ціни вже включена вартість тари та упаковки. Жодних розбіжностей умов зовнішньоекономічного договору з іншими наданим до митного оформлення документами в даному питанні митниця не виявила та про це не зазначено у відзиві.

Деталізація рахунку фактури, на необхідність якої посилається митниця у відзиві, не змінює того факту, що усі дані стосовно питання вартості упаковки були зрозумілі та чітко визначені у відповідному документі, який був наданий до митного оформлення.

Обґрунтування митниці, що в прайс-листі виробника товару не зазначено на який період часу дійсна дана цінова пропозиція судом не приймається, оскільки Відповідач, мотивуючи рішення про коригування митної вартості тим, що Позивачем заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, лише констатував ту обставину, що із прайс-листа не вбачається час на який діє цінова пропозиція. Разом з тим, відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік якого наведений в прайс-листі, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування, враховуючи той факт, що на підтвердження заявленої до митного оформлення вартості товару були додані контракт, додаток, інвойс, інвойс проформа, а також платіжні доручення, що свідчать про повну сплату товару за ціною, вказаною в контракті.

Судом надано оцінку твердженню Відповідача, що в копії митної декларації країни відправлення не зазначено реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та рахунка фактури (інвойс), також зазначений інший номер коносаменту.

Суд зазначає, що дані посилання не заслуговують на увагу, оскільки в митній декларації вказано дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, кількість та ціну товару, номер та дані судна, які відповідають документам, наданим позивачем для визначення митної вартості товару та надають можливість ідентифікувати митну декларацію із партією товару, що оцінюється.

Відповідач в спірному рішенні також зазначає про те, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частинах другій четвертій статті 53 МКУ. При цьому, витребовуючи весь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган не обґрунтував яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену митну вартість товар.

Суд зазначає, що статтею 53 Митного кодексу України, не передбачено подання інших документів, які витребує митний орган, і не мають матеріального стану, та жодним чином не впливає на розрахунок митної вартості оцінюваного товару.

По суті спору митним органом не ставиться питання, що позивачем не включено до митної товару, складові визначення такого товару, а все зволиться до того, що у митниці наявна інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним методом з розрахунку 2,77 USD /кг для позиції «толилтриазол») (МД № UA500070/2020/225207 від 09 липня 2020 року), тому і виник сумнів.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Така правова позиція викладено у постанові Верховного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 818/1186/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржуване рішення відповідача оцінюється судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені відповідачем у спірному рішенні та вимог, які висувалися позивачу у зв`язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1998 року по справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, повинні бути достатньо чіткими та зрозумілими, щоб їх можна було виконати.

Суд зауважує, що відповідно до п.9.6 Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" Женева, вересень 1982 року: "… митні органи повинні, як правило, приймати будь-який комерційний рахунок, який містить всі необхідні подробиці (незалежно від того, узгоджений він з формуляром-зразком уніфікованого рахунку ООН), як дійсної фактури для мети митного очищення; у тих країнах, де національне митне законодавство передбачає спеціальний документ (окрім митної декларації) у доповнення до комерційного рахунку, слід вивчити можливість відмови від цієї вимоги. …".

На думку суду, висновки митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, відповідно до приписів частини 2 статті 58 Митного кодексу України, є безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим рішення про коригування митної вартості товару є протиправним..

Оскільки причини відмови, викладені в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00003 від 03 січня 2020 року, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/00459 від 28 вересня 2020 року, така картка також має протиправний характер.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого на підстав поданих ним документів. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив коригування заявленої митної вартості із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи норми частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000129/1 від 28.09.2020 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2020/00459 від 28.09.2020 року прийняті Одеською митницею Держмитслужби не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія будинок 21А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500020/2020/000129/1 від 28 вересня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500020/2020/00459 від 28 вересня 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбау» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок 40, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія будинок 21А, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2102,00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17.03.2021.

Суддя А.В. Сіпака