Справа № 520/400/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 березня 2021 р. справа № 520/400/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Чугуївської районної ради Харківської області (, 63503, Харківська обл., місто Чугуїв, вул. Старонікольська, будинок 29) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївської районної ради Харківської області, в якому просить суд:

- зобов`язати Чугуївську районну раду Харківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі, який він отримував на посаді голови Чугуївської районної ради Харківської області, за шість місяців, починаючи з 17.11.2020 року до 16.05.2021 року;

- стягнути з Чугуївської районної ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування, в сумі 171120,00 грн. (сто сімдесят одна тисяча сто двадцять грн 00 коп.);

- визнати протиправними дії Чугуївської районної ради Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті середньої заробітної плати з 17.11.2020 року на підставі ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.1 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 , в 2011 році буз звільнений з посади заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району у зв`язку з обранням на виборну посаду (заступник голови районної ради) за п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України. З 2015 році на першій сесії районної ради позивача було обрано головою Чугуївської районної ради Харківської області (також виборна посада). Таким чином останнім місцем роботи перед виборною посадою була посада заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району. Відповідно до запису в трудовій книжці 16.11.2020 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із припиненням депутатських повноважень (п.2 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування»). 17.11.2020 року позивач звернувся до Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району про працевлаштування на попередній посаді, однак, відповідно до відповіді Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району позивача було повідомлено про неможливість працевлаштування на виборну посаду на колишній роботі (посаді) або іншій рівноцінній роботі (посаді) у зв`язку з відсутністю вакантних посад. Позивач звернувся до Чугуївської районної ради Харківської області про виплату з 17.11.2020 року на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку позивач одержував на виборній посаді, однак отримав відмову з посиланням на те, що він повинен був працевлаштуватись до Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району на попередній посаді. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним оскільки надав відповідь з попереднього місця роботи, де чітко вказано про неможливість працевлаштувати позивача. Позивач вважає, що має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача середньомісячний заробіток за шість наступних місяців після звільнення з посади голови Чугуївської районної ради Харківської області, виходячи із розміру середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у вказаній раді.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представник відповідача зазначив, що позивач у період з 2015 до 2020 року був депутатом Чугуївської районної ради VII скликання Харківської області. Представник відповідача вказав, що припинення депутатських повноважень позивача і звільнення його з займаної посади відбулось за його власним бажанням до дня відкриття першої сесії Чугуївської районної ради VIII скликання і, відповідно, до дня закінчення повноважень депутатів Чугуївської районної ради VII скликання, з огляду на що вимоги ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" в частині виплати середньої заробітної плати не можуть бути застосовані до позивача. Представник відповідача вважає, що позивачу повинна була надана робота (посада) в Комунальній установі з утримання і обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, де він працював на посаді заступника директора до обрання (у 2011 році) на посаду заступника голови Чугуївської районної ради VI і з якої був звільнений на підставі вимог п.5 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю (перехід на виборну посаду). Також представник відповідача зазначив, що позивач може бути працевлаштований у період який є меншим ніж шість місяців. У такому випадку, згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", зазначені виплати повинні здійснюватися лише за період з моменту звільнення позивача до його працевлаштування, відповідно, вимога позивача щодо стягнення з Чугуївської районної ради Харківської області коштів у сумі 171120,00 грн. (за період шість місяців) є передчасною та такою що не відповідає нормам Закону. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позицію, викладену у адміністративному позові та зазначив, що Закон пов`язує настання гарантій у вигляді надання середнього заробітку саме з моменту припинення повноважень депутата у будь-який строк припинення цих повноважень, незважаючи на термін, коли ці повноваження було припинено. Також, стаття 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не відокремлює способу закінчення повноважень, достроково чи у зв`язку із закінченням строку повноважень. Також позивач вказав, що Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» не передбачено обов`язку позивача доводити правомірність відмови попереднього роботодавця щодо працевлаштування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в період з 10.04.2008 року по 29.06.2011 року працював на посаді заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району.

24.06.2011 року позивача було обрано заступником голови Чугуївської районної ради Харківської області, що не заперечувалось сторонами у справі.

29.06.2011 року згідно наказу №30-к позивача було звільнено з посади заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району у зв`язку з обранням на виборну посаду за п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України.

03.12.2015 року позивача було обрано головою Чугуївської районної ради Харківської області, що також не заперечувалось сторонами у справі.

За результатами розгляду заяви позивача, Чугуївської районною радою VII скликання 03.11.2020 року було прийнято рішення "Про дострокове припинення повноважень депутата районної ради ОСОБА_1 ". Згідно з зазначеним рішенням повноваження депутата Чугуївської районної ради VII скликання ОСОБА_1 були достроково припинені з 16.11.2020 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Розпорядженням від 11.11.2020 року за №78-к позивача було звільнено з посади голови Чугуївської районної ради VII скликання 16.11.2020 року у зв`язку з припиненням ним депутатських повноважень. Відповідний запис щодо звільнення позивача 16.11.2020 року міститься у трудовій книжці НОМЕР_2 .

Згідно довідок Чугуївської районної ради №03-01-40/16 та №03-01-40/15 від 11.01.2021 року, позивач був обраний на виборну посаду заступника голови Чугуївської районної ради 24.06.2011 року згідно рішення Чугуївської районної ради від 24.06.2011 року "Про обрання заступника голови районної ради" (VIII сесія VI скликання) та працював на цій посаді на постійній основі. 03.12.2015 року позивач був обраний на виборну посаду голови Чугуївської районної ради згідно рішення Чугуївської районної ради від 03.12.2015 року "Про обрання голови районної ради" (І сесія VII скликання) та працював на цій посаді на постійній основі. ОСОБА_1 був депутатом Чугуївської районної ради протягом 2-х скликань: VI скликання - з 18.11.2010 року по 03.12.2015 року; VII скликання-з 03.12.2015 року по 16.11.2020 року.

17.11.2020 року позивач звернувся до Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району про працевлаштування на попередній посаді.

Згідно копії відповіді Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району №257 від 19.11.2020 року позивача було повідомлено про неможливість працевлаштування на виборну посаду на колишній роботі (посаді) або іншій рівноцінній роботі (посаді) у зв`язку з відсутністю вакантних посад.

26.11.2020 року та 17.12.2020 року позивач звертався до Чугуївської районної ради Харківської області про виплату з 17.11.2020 року на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку позивач одержував на виборній посаді.

Відповідно до листа Чугуївської районної ради Харківської області №03-01-41/865 від 29.12.2020 року, позивачу повідомлено, що у 2011 році позивач був звільнений з посади заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад району у зв`язку з обранням на виборну посаду (заступник голови районної ради) за п. 5 ст. 36 Кодексу Законів про працю. На теперішній час Комунальна установа не ліквідована, посада заступника директора Комунальної установи не скорочена. З урахуванням вимог абзацу 2 ч.1 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" вважаємо, що відсутність вакантних посад, як зазначено у листі директора Комунальної установи від 19.11.2020 року за №257, не с підтвердженням неможливості працевлаштування позивача у Комунальній установі. Таким чином для здійснення позивачу на період працевлаштування виплати середньої заробітної плати, яку позивач одержував на виборній посаді у раді не має законних підстав.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, гарантії депутатської діяльності визначено в Законі України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року №93-IV (далі - Закон №93-IV).

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону №93-IV депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю. Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 33 Закону №93-IV (у редакції, чинній на момент обрання позивача на виборну посаду) передбачено, що в разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

01 січня 2008 року набрав чинності Закон України від 11 січня 2007 року № 575-V, яким частину першу статті 33 Закону №93-IV доповнено абзацом другим такого змісту: «З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради».

Відповідно до частини другої статті 33 Закону №93-IV (у редакції, чинній на момент припинення повноважень позивача на виборній посаді в Харківській обласній раді Харківської області) депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону №93-IV депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Аналіз положень статті 33 Закону №93-IV дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).

Під відсутністю посади/роботи необхідно розуміти лише об`єктивну неможливість надати депутату місцевої ради, звільненому з виборної посади, попередньої посади через ліквідацію підприємства, установи, організації, її скорочення тощо, а не відсутність вакансії у зв`язку з тим, що посаду, яку до обрання на виборну посаду обіймав депутат місцевої ради, було запропоновано іншій особі.

Якщо посаду, яку обіймав депутат місцевої ради до обрання його на виборну посаду у раді, займає інша особа, трудовий договір з нею, у тому числі укладений безстроково, розривається з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП України, частиною другою статті 33 Закону №93-IV.

Отже, та обставина, що на момент закінчення повноважень позивача як голови Чугуївської районної ради Харківської області посада, яку він обіймав до обрання на виборну посаду в Комунальній установі по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, не є вакантною, не може бути перешкодою для надання йому попередньої посади (роботи).

Гарантія працевлаштування, установлена статтею 33 Закону № 93-IV, досягається з однієї сторони - обов`язком роботодавця укладати лише строковий договір з працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, обраний на виборну посаду в раді, з іншої - зобов`язанням роботодавця розірвати безстроковий або строковий трудовий договір у зв`язку з необхідністю поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Беручи до уваги, що позивач до обрання на посаду заступника голови Чугуївської районної ради Харківської області, а згодом голови Чугуївської районної ради Харківської області, працював на посаді заступника директора Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, об`єктивних перешкод для надання позивачеві вказаної роботи не існувало.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.06.2020 року у справі №635/1071/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.

Суд критично відносить до посилань позивача на той факт, що діяльність Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району припинена, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч.5 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 16.03.2021 року Комунальна установа по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району перебуває в стані припинення з 26.02.2021 року, записів про припинення юридичної особи не міститься.

Таким чином, станом на час судового розгляду даної справи, судом не встановлено факту припинення Комунальної установи по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району, відповідно позивач не позбавлений можливості отримання попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).

При цьому, позивачем обрано способом захисту своїх прав саме зобов`язання Чугуївської районної ради Харківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі, який він отримував на посаді голови Чугуївської районної ради Харківської області, за шість місяців, починаючи з 17.11.2020 року до 16.05.2021 року.

Суд зазначає, що згідно з приписами абзацу другого частини другої статті 33 Закону №93-IV, у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Судом встановлено, що в межах даної справи не встановлено факту неможливості надання ОСОБА_1 відповідної роботи (посади) у Комунальній установі по забезпеченню діяльності з утримання та обслуговування майна спільної власності територіальних громад Чугуївського району на період працевлаштування, відповідно у Чугуївської районної ради Харківської області не виникло обов`язку щодо виплати позивачу на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку позивач одержував на виборній посаді у раді.

Окрім цього, суд зазначає, що позовні вимоги спрямовані на майбутнє, зокрема, позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити виплати за шість місяців, починаючи з 17.11.2020 року до 16.05.2021 року.

Згідно з приписами ч.7 ст.246 КАС України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Тобто, позивач у позовних вимогах просить суд застосувати повний період (шість місяців), протягом якого за колишнім депутатом місцевої ради зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, який залежить від факту можливого працевлаштування позивача.

Таким чином, дії Чугуївської районної ради Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті середньої заробітної плати з 17.11.2020 року на підставі ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", є правомірними, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

При цьому, позовні вимоги зобов`язати Чугуївську районну раду Харківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі, який він отримував на посаді голови Чугуївської районної ради Харківської області, за шість місяців, починаючи з 17.11.2020 року до 16.05.2021 року та стягнути з Чугуївської районної ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування, в сумі 171120,00 грн. (сто сімдесят одна тисяча сто двадцять грн. 00 коп.), є похідними та також не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Чугуївської районної ради Харківської області (, 63503, Харківська обл., місто Чугуїв, вул. Старонікольська, будинок 29) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.03.2021 року.

Суддя Біленський О.О.