Справа № 662/373/21
Суддя: Добрострой О. С.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Добрострой О. С.

секретар судового засідання Овсяннікова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новотроїцьке Херсонської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання нечинною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України про визнання нечинною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення .

Позов обґрунтовано тим, що 14.02.2021 року о 09 год. 57 хв. він був зупинений працівниками поліції, на його вимогу повідомити причину зупинки, не відповіли, постанову в його присутності не складали. Поштою отримав постанову, з якої вбачається, що йому ставиться у провину те, що він 14.02.2021 року о 09 год. 57 хвилин керував транспортним засобом Ford Transit Connect держномер НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, однак своєчасно не пройшов його, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, за що було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 вважає вказану постанову незаконною, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було порушено ряд його прав. Позивач зазначив, що керований ним автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є легковим і не використовується як таксі для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Посилаючись на викладене вище, позивач просить визнання нечинною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №378554 від 14.02.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

До суду відповідачем направлено відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через безпідставність позовних вимог, вважає. що транспортний засіб підлягав обов`язковому технічному контролю і постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства уповноваженою на те особою.

У судовому засіданні встановлено, що постановою ЕАН №378554 від 14.02.2021 року, що винесена інспектором Відділу патрульної поліції в АР Крим та м.Севастополі сержантом поліції Кравцовим Ігорем Володимировичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.02.2021 року о 09 год. 57 хвилин керував транспортним засобом Ford Transit Connect держномер НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, однак своєчасно не пройшов його, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3б Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 Положення про Департамент патрульної поліції, який затверджений Наказом Національної поліції України 06.11.2015 року № 73, у редакції наказу Національної поліції України від 31.10.2016 року № 1114, Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, а не інспектор, який виніс постанову.

Тобто відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 у справі № 742/2298/17.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 31.3б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії ЕАН №378554 від 14.02.2021 року вбачається, що відповідач встановлених статтею 280 КУпАП вимог не виконав. При наявності заперечень водія стосовно порушення ним Правил дорожнього руху відповідач не зібрав та не долучив до справи належних доказів, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення, зокрема не встановив чи підлягає керований позивачем транспортний засіб обов`язковому технічному контролю.

Так, згідно з п. 1.10 ПДР вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Відповідно до п. 2.13 ПДР транспортні засоби належать до певних категорій, однією із яких є категорія В - до якої включено автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Згідно з п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У пункті 31.4.2 ПДР передбачені такі типи транспортних засобів, як: легкові автомобілі та вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 3,5 т; автобуси з дозволеною максимальною масою до 5 т; автобуси з дозволеною максимальною масою понад 5 т; вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т; автомобілі і автобуси, зняті з виробництва.

Відповідно до частин 1-8, 10 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Ford», модель «Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є вантажний вантажопасажирський, повна маса якого складає 2340 кг, кількість сидячих місць з місцем водія 5.

Згідно з пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема категорія «B» - це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Таким чином судом встановлено, що вказаний вище транспортний засіб відноситься до типу мікроавтобус вантажопасажирський, кількість сидячих місць в якому - 5, повна маса, що не перевищує 3500 кг, тобто він підпадає під категорію легкового транспортного засобу і не використовується для роботи в таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, а тому обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши до суду належних доказів, які підтверджують винуватість водія в порушенні Правил дорожнього руху, зокрема те, що керований позивачем автомобіль використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Звернувшись до суду з позовом позивач просить визнати нечинною та скасувати оскаржувану постанову.

Проте, у відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз наведеної норми закону вказує, що суд при розгляді справ даної категорії наділений правом приймати рішення лише в чітких установлених законом межах, які не передбачають застосування такого способу захисту прав позивача як визнання постанови нечинною, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому суд вважає, що для ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, позов слід задовольнити частково, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Департаменту патрульної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання нечинною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №378554 від 14.02.2021 року, що винесена інспектором Відділу патрульної поліції в АР Крим та м.Севастополі сержантом поліції Кравцовим Ігорем Володимировичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: м.Київ, вул.Федора Ернста,3, індекс 03048.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.С.Добрострой