Справа № 420/5609/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5609/20
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною та сукасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 27 квітня 2020 року № Ф-1692-17.

В обґрунтування позову зазначила, що з липня 2007 року вона здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник податків. З 01.01.2012 року відноситься до платників єдиного податку 2-гої групи та зареєстрована платником ЄСВ. Станом на момент передачі повноважень із адміністрування єдиного внеску від органів Пенсійного фонду України до органів доходів і зборів позивач не мала заборгованості із нарахування та сплати сум єдиного внеску. Зазначена обставина підтверджується листом № 16617/06.1 від 07.08.2018 року Малиновського ОУПФ в м. Одеса (станом на 30.09.2013 року наявна переплата сум єдиного внеску) та встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року у справі №420/5214/18. Позивач протягом 2018-2020 років нараховувала та сплачувала суми єдиного внеску у розмірах та у строки, визначені законодавством, на підтвердження чого надала платіжні дорення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року у справі №420/5214/18, що набрало законної сили, встановлено відсутність у позивача боргу зі сплати ЄСВ станом на 02.08.2018 року. Крім того, позивачем надано належні докази на підтвердження сплати ЄСВ у період 2018-лютий 2020 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога від 27 квітня 2020 року № Ф-1692-17 винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що станом на 30.09.2013 року згідно ІТС «Податковий блок» в ІКП у позивача була наявна переплата єдиного внеску в сумі 1 194,03 грн. 10.02.2014 року ОСОБА_1 за І-ІІІ квартал 2013 року було нараховано податок з єдиного внеску у розмірі 3 582 грн. Позивач сплачує грошове зобов`язання з єдиного внеску, однак не в повному обсязі, що призвело до виникнення боргу у розмірі 2 388,06 грн., у зв`язку з чим, згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості станом на 31.03.2020 року становила 7 883,44 грн. Таким чином, представник відповідача вказує, що оскаржувана вимога є повністю обґрунтованою та складена у відповідності до вимог чинного законодавства.

У поданому відзиві на апеляційгну скаргу ФОП ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 з 19.07.2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) (а.с. 59).

27 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-1692-17 на суму 7 883,44 грн. (а.с. 10, 76).

Законність винесення вказаної вимоги податковим органом є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб; працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.2 Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п. 2 ч. 6 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платники, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом за який сплачується єдиний соціальний внесок.

Відповідно ч. 5 ст. 9 Закону сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абз. 3 ст.9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за яким сплачується єдиний внесок.

Згідно ч. 11 ст. 9 Закону у разі не своєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, відповідно до положень ч.10 ст.25 Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Наведені норми визначають обов`язок самозайнятих осіб сплачувати єдиний внесок у встановлений період у визначеному розмірі та встановлюють фінансову відповідальність за порушення наведених вимог.

В свою чергу, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі № 420/5214/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 14.08.2018 року «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску», яким до позивача за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період 11.02.2014 року по 02.08.2018 року застосовано штрафні санкції у сумі 7 573,50 грн.

З вказаного судового рішення вбачається, що станом на 2013 рік під час передачі даних щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від органів Пенсійного фонду України до органів доходів і зборів за ФОП ОСОБА_1 рахувалась переплата на загальну суму 2 735,77 грн., а відтак, заборгованість позивача зі сплати вказаного податку відсутня.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені Одеським окружним адміністративним судом в рішенні від 19 грудня 2018 року по справі № 420/5214/18, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді даної справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції у справі, що розглядається, впродовж 2018-2020 роках позивачка подавала до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та поквартально сплачувала кошти єдиного внеску у відповідних розмірах, на підтвердження чого до суду надано копії платіжних доручень (а.с. 26-58).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, судова колегія приходить до висновку, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на квітень 2020 року, а тому при прийнятті оскаржуваної вимоги Головне управління ДПС в Одеській області діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.