Справа № 0640/4568/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 березня 2021 року м. Житомир справа № 0640/4568/18
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області № 15 о/с від 13.09.2018 про звільнення з органів внутрішніх справ з 13.09.2018;
- поновити його на попередню посаду старшого слідчого відділення розслідування ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області;
- стягнути з УМВС України в Житомирській області (в особі її ліквідаційної комісії) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.09.2018 по день ухвалення судового рішення;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 27.08.2018 та прийняти його на службу до поліції, за аналогічною посадою, що заміщується, у відповідності до пункту 9 Розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» у ГУ НП в Житомирській області і видати з цього приводу відповідний наказ;
- зобов`язати УМВС України в Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) та Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) надати ОСОБА_2 щорічну оплачувану відпустку за 2018 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення (у відповідності до ст. 115 КЗпП, ст. 10. ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про відпустки» та параграфу 2 ст. 7 Конвенції про оплачувані відпуски №132).
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 0640/4568/18.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 в справі № 0640/4568/18, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 залишено без змін, позов задоволено частково.

Постановою Верховного суду від 04.09.2020 в справі № 0640/4568/18 касаційні скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії та ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі №0640/4568/18 у частині розміру стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду. У іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі №0640/4568/18 залишено без змін.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 прийнято до провадження адміністративну справу № 0640/4568/18 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі 28.10.2020.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії направлено до суду відзив, за змістом якого вказаний відповідач вважає, що при новому розгляді даної справи можливо здійснити обчислення належного до виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку № 260, з урахуванням складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 на момент звільнення 13.09.2018 відповідно до постанови КМУ № 1294. При цьому зазначено, що на день звільнення ОСОБА_1 відповідно до грошового атестату визначено такі види грошового забезпечення: посадовий оклад в розмірі 850 грн, оклад за спеціальним званням в розмірі 120 грн, та надбавка за вислугу років у розмірі 242,50 грн, що в загальному становить 1212,50 грн. Тобто, саме така сума грошового забезпечення має бути встановлена за всі повні місяці вимушеного прогулу, а за неповні місяці (вересень 2018 року та березень 2019 року) розмір виплати за кожний календарний день повинен визначатися шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

28.10.2020 підготовче засідання відкладено до 16.11.2020 у зв`язку із клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи.

16.11.2020 внаслідок поданого позивачем клопотання про відкладення розгляду справи підготовче засідання відкладено на 14.12.2020.

08.12.2020 позивачем подано клопотання з проханням стягнути з Управління МВС України в Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.09.2018 по 04.03.2019 в сумі 34795,69 грн (у відповідності до постанови Верховного суду від 04.09.2020 та Порядку № 260 від 06.04.2016) з урахуванням раніше виплаченої суми.

14.12.2020 підготовче засідання відкладено до 22.12.2020, оскільки суддя перебував у відпустці.

Позивач прибув у засідання, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі належним чином уповноважених представників до суду не направили, хоча про час і місце засідання були повідомлені належним чином.

22.12.2020, за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та розпочато розгляд справи по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, з урахуванням висновків і мотивів, наведених в постанові Верховного суду від 04.09.2020, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ із 01.09.2003 по 22.06.2017, що підтверджується листом №П-15зі/105/05/15-2018 від 23.04.2018.

Наказом голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області №13 о/с від 22.06.2017, звільнено з 22.06.2017 у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-185816), старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського міського відділу Управління МВС України в Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 у справі №806/1914/17, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019, визнано протиправним та скасовано наказ №13о/с від 22.06.2017.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 №806/1914/17, головою Ліквідаційної комісії УМВС України у Житомирській області винесено наказ №14 о/с від 11.09.2018, яким поновлено капітана міліції ОСОБА_1 (М-185816) в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського міського відділу Управління МВС України в Житомирській області, з 22.06.2017.

Наказом голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області №15 о/с від 13.09.2018, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та згідно з пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) через скорочення штатів капітана міліції ОСОБА_1 (М-185816), старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського міського відділу Управління МВС України в Житомирській області, з 13 вересня 2018 року.

Вважаючи наказ про звільнення неправомірним, позивач звернувся до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 в справі № 0640/4568/18 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №15о/с від 13.09.2018 про звільнення з органів внутрішніх справ з 13.09.2018 капітана міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського міського відділу Управління МВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) згідно з пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_1 на попередню посаду старшого слідчого відділення розслідування ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.

Стягнуто з УМВС України в Житомирській області (в особі її ліквідаційної комісії) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.09.2018 по день ухвалення судового рішення в сумі 14542 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок дві) грн 60 коп.

Зобов`язано УМВС України в Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) та Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) надати ОСОБА_1 щорічну оплачувану відпустку за 2018 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 в справі № 0640/4568/18 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.09.2020 в справі № 0640/4568/18 касаційні скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії та ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі №0640/4568/18 у частині розміру стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду. У іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі №0640/4568/18 залишено без змін.

Зі змісту постанови Верховного Суду слідує, що суд касаційної інстанції погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо необхідності винесення за результатами вирішення даного спору рішення про виплату позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 13.09.2018 по 04.03.2019.

У п.п. 63, 66 постанови Верховний Суд дійшов висновку про протиправність застосування судами до спірних правовідносин Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Оскільки судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права в частині вирішення питання про порядок обчислення належного до виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а суд касаційної інстанції обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів, Верховний Суд скасував рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в частині розміру стягнутого на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направив справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас суд касаційної інстанції вказав на необхідність застосування при вирішенні питання про порядок обчислення належного до виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за N 669/28799.

Частиною п`ятою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Беручи до уваги наведене, суд під час нового судового розгляду враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за N 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за N 669/28799 (у редакції, чинній у період вимушеного прогулу позивача з 13.09.2018 по 04.03.2019, далі - Порядок № 260), встановлено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до п. 3 розд. І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За змістом п.п. 6, 7 розд. І Порядку № 260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

В контексті наведеного суд ураховує, що матеріалами справи підтверджено, що з моменту винесення наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі №806/1914/17, 11 вересня 2018 року, по момент звільнення наказом №15 від 13.09.2018 позивач на займаній посаді не працював, грошове забезпечення у органах поліції не визначалося та не виплачувалося.

Згідно із п. 9 розд. І Порядку № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

За наведених обставин, коли визначення розміру грошового забезпечення позивача є дискреційними повноваженнями керівника органу поліції, суд позбавлений можливості обрахувати розмір грошового забезпечення, належного позивачу за весь час вимушеного прогулу з 13.09.2018 по 04.03.2019.

Поряд з наведеним судом встановлено, що на виконання судового рішення в справі № 0640/4568/18 УМВС України в Житомирській області перераховано 14542,60 грн. Так, відповідно до копії меморіального ордеру № 67 від 01.08.2019 з метою сплати ОСОБА_1 частково середнього заробітку за час вимушеного прогулу за виконавчим листом № 2208 2019 перераховано 13345,04 грн. Згідно із копією меморіального ордеру № 92 від 28.08.2019 позивачу перераховано решту середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання судового рішення у сумі 1197,56 грн.

Беручи до уваги все наведене вище, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на оплату вимушеного прогулу за період з 13.09.2018 по 04.03.2019 є зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за цей період у відповідності до вимог Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260, та здійснити виплату із врахуванням сум сплачених коштів.

Суд наголошує, що відповідно до п. 2 розд. І Порядку № 260 ці Порядок та умови розроблені відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року N 414 "Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці", від 11 серпня 1995 року N 648 "Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах", від 22 грудня 1995 року N 1037 "Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі", від 03 січня 2013 року N 2 "Про встановлення надбавок до посадових окладів державних експертів з питань таємниць та фахівців, які залучаються до підготовки рішень та висновків державних експертів з питань таємниць", від 04 листопада 2015 року N 910 "Про грошове забезпечення поліцейських, відряджених до державних органів, установ та організацій" та від 11 листопада 2015 року N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - постанова N 988).

У свою чергу, склад грошового забезпечення поліцейських, схеми посадових окладів поліцейських, окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах визначені та затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Відтак, твердження відповідача щодо необхідності застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" суд вважає безпідставними, оскільки вказана постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року N 704. Остання набрала чинності з 01.03.2018, тобто у період вимушеного прогулу позивача (з 13.09.2018 до 04.03.2019) постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 не була чинною.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є частково обґрунтованими.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295, 353 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (вул. Лесі Українки, 17, м.Житомир, 10003, ), Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії (Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період вимушеного прогулу з 13.09.2018 до 04.03.2019 у відповідності до вимог Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260, та здійснити виплату із врахуванням сум сплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко