Справа № 465/3047/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 465/3047/20 пров. № А/857/1890/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Беня Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові суддею Марків Ю.С.) в справі № 465/3047/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м.Львова із цим позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2300934 від 26.03.2020, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн за порушення вимог частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити адміністративне провадження.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не погоджується з висновком суду першої інстанції, який фактично побудований на відеозаписі відповідача. Зазначає, що судом не враховано те, що він виїжджав на пр. Чорновола з вул. Старої і перебував в крайній лівій смузі, а знак, який забороняє поворот праворуч знаходився від нього через п`ять смуг руху, дві з яких виділені для громадського транспорту, що складається переважно з великогабаритних автобусів, які повністю затуляють цей знак, у зв`язку з чим він і не міг його побачити. Вважає, що цей знак розміщено з порушеннями. Також покликається на порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Управління патрульної поліції у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому вказало, що позивач не заперечує того, що він порушив вимоги знаку «Поворот праворуч заборонено», проте вказує на те, що здійснив це не умисно, через неправильно встановлений знак. Вважає, що доводи позивача про те, що знак розміщено з порушеннями не є підставою для скасування оскаржуваної постанови і рішення суду першої інстанції.

Крім того зазначає, що із наданого до суду відео видно, що позивач не заперечує того, що він проїхав ділянку дороги, де встановлено знак 3.32 ПДР України, що спростовує його твердження про те, що він виїжджав на пр. Чорновола з вул. Старої і не міг бачити цього знака.

Також вказує на те, що інспектор Коваль Ю.Є. пояснив позивачу суть вчиненого адміністративного правопорушення, повідомив про розгляд справи про адміністративне правопорушення, ознайомив його з правами відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП і надав можливість скористатись своїми правами, що позивач і зробив, надавши усі пояснення по суті вчиненого правопорушення.

З наведених підстав вважає, що оскаржувана постанова прийнята обґрунтовано та у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 8.4 в) ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

У пункті 33 ПДР пп. 3.22 міститься заборонний дорожній знак «Поворот праворуч заборонено», який забороняє поворот праворуч.

Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено знак.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як видно з постанови про адміністративне правопорушення від 26.03.2020 серії ЕАК № 2300934 ОСОБА_1 26.03.2020 о 20 год 37 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 2, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті доріг проспект В.Чорновола та вул. Городоцька в м.Львові не виконав вимогу дорожнього знака 3.22 «Поворот праворуч заборонено», здійснив поворот праворуч, чим порушив пункт 8.4.(в) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З пояснень позивача, наведених в позові, видно, що він визнає, що здійснив поворот праворуч на вул. Городоцьку, проте коли він з інспектором попрямували до перехрестя, щоб переконатись, що на перехресті пр. Свободи та вул. Городоцької такого знака немає і підійшли до перехрестя, то переконались , що такого знака на перехресті не має, на що інспектор сказав, що такий знак стоїть на пр. Чорновола, а він по пр. Чорновола не їхав.

Проте, доводи апеляційної скарги позивач вже обгрунтовує іншими обставинами і покликається на те, що знак встановлено з порушеннями.

Разом з тим, з долученого відповідачем відеозапису видно, що позивач здійснив поворот праворуч з пр. Чорновола на вул. Городоцьку в м. Львові, не виконавши при цьому вимогу дорожнього знака 3.22 «Поворот праворуч заборонено».

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи позивача не спростовують факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а факт правопорушення підтверджується відеозаписом, скерованим на адресу суду представником відповідача.

Таким чином, покликання позивача спростовуються наведеними вище нормами права та встановленими фактичними обставинами справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктами 1, 2, 9, 10 розділу ІІІ, пункту 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п. 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Суд не встановив порушень при винесенні інспектором патрульної поліції постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2020 року в адміністративній справі № 465/3047/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 15 березня 2021 року.