Справа № 420/7908/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7908/19
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Федусик А. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1596 о/с від 25.11.2019 року в частині звільнення його зі служби в поліції з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи Відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області за п. 4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів);

- поновити на посаді, рівнозначній посаді, яку він обіймав до незаконного звільнення, та яка відповідає його кваліфікації, досвіду, діловим та особистим якостям, спеціальному званню майор поліції, з 25.11.2019 року;

- стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.11.2019 року по день поновлення на посаді.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що у Відділі протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області, де він проходив службу як старший оперуповноважений в особливо важливих справах сектору оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи, відбувалася реорганізація, у зв`язку з чим його попередили про можливе звільнення зі служби в поліції.

Керівництвом ГУНП в Одеській області йому була запропонована посада оперуповноваженого, від якої він відмовився, адже вона є нижчою, передбачає зміну функціональних обов`язків та значне зменшення розміру грошового забезпечення.

Відмова від працевлаштування на іншій посаді, як указує позивач, призвела до написання ним рапорту про звільненням у зв`язку зі скороченням штатів, який був задоволений і він був звільнений за п.4 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач наголошує, що перетворення одного структурного підрозділу ГУНП в іншій, без скорочення штату, не може бути підставою для звільнення його зі служби, зокрема, реорганізація Відділу протидії наркозлочинності в Управління з такою же назвою, не передбачає скорочення чисельності штату, а навпаки збільшує його. Окрім того, як стверджує позивач, посада старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах та рівнозначні посади не скорочувалися.

Підставою для задоволення позову є також те, що переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За таких умов, як указує позивач, відповідач повинен був урахувати, що його вислуга років складає 19 років 03 місяці та 10 днів, зокрема на посадах старшого слідчого Управління ГУНП в Одеській області, заступника начальника відділу ГУНП в Одеській області, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області. До того ж, на думку позивача, відповідач повинен був взяти до уваги відсутність у нього дисциплінарних стягнень, наявність заохочень та знаходження на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Правова позиція суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 в позові базувалася на тому, що суб`єкт владних повноважень дотримався процедури звільнення позивача з посади, яка підлягала скороченню, оскільки діяв на підставі та в межах Закону України «Про Національну поліцію».

Так, на думку суду, позивач у встановлений законодавством строк був попереджений про наступне звільнення зі служби в поліції.

Далі, як зазначив суд першої інстанції, суб`єкт владних повноважень пропонував позивачу, до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, посади в новоствореному управлінні, від яких останній відмовився.

До того ж, суд акцентував увагу, що ОСОБА_1 після спливу двохмісячного строку з дня попередження про наступне звільнення особисто подав рапорт про звільнення зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 25.11.2019 року.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, зазначає про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що це є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволенні позову.

На думку скаржника, суд першої інстанції підійшов формально до вирішення даного спору, а саме з`ясовував питання про наявність попередження про наступне звільнення, а також питання чи пропонувалася посада у новоствореному Управлінні.

Водночас, як зазначає скаржник, суд не звернув увагу, що посада яка пропонувалася як вакантна була нижча ніж та, на якій він перебував до звільнення, при тому, що могли бути запропоновані наявні інші вакантні рівнозначні посади, які існували на той час.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що лист начальника Управління протидії наркозлочинності від 30.01.2019 р. носить формальний інформативний характер про усні домовленості про нібито запропоновані дві посади та жодними письмовими доказами не підтверджується.

Покликаючись на практику Верховного Суду, ОСОБА_1 наголошує, що однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

У відзиві на апеляцію представник ГУНП в Одеській області вважає доводи ОСОБА_1 необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції правосудним.

Указує, що є неправдивими свідчення скаржника, що йому була запропонована лише одна посада, що є нижчою, від тієї яку він займав, адже йому пропонувалися, окрім посади оперуповноваженого, ще дві посади старшого оперуповноваженого у новоствореному Управлінні. Ключове питання у даному спорі, на думку представника ГУ НП в Одеській області, є те, що позивач самостійно виявив бажання звільнитися за скороченням штатів, написавши про це рапорт, який був задоволений.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 15.08.2000 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 07.11.2015 року № 37 о/с, з 07.11.2015 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліції.

Наказом Голови Національної поліції України №16 від 11.01.2016 р., погодженим з Міністром внутрішніх справ України, передбачалося внесення змін до структури територіальних органів поліції.

25.01.2016 р. Головою Національної поліції України прийнятий наказ №61 про зміну організаційної структури територіальних органів Національної поліції України.

03.09.2019 р. Національна поліція України прийняла наказ №885 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", за яким скорочені всі посади Відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області.

25.09.2019 року, на підставі даного наказу, позивача попереджено про наступне звільнення, яке відбудеться не раніше, ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

На момент попередження про майбутнє звільнення, позивач проходив службу в ГУНП в Одеській області на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи Відділу протидії наркозлочинності.

Відповідно до листа начальника Управління протидії наркозлочинності від 30.01.2020 року № 6/142, майору поліції ОСОБА_1 керівництвом ГУНП в Одеській області та керівництвом даного Управління були запропоновані дві посади старшого оперуповноваженого та оперуповноваженого відділу оперативних розробок та негласної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області.

Як випливає з цього листа, ОСОБА_1 написав рапорт на посаду оперуповноваженого відділу оперативних розробок та негласної роботи Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області, але з часом звернувся до керівництва Управління з усним проханням раніше поданий рапорт не розглядати та не візувати, пояснивши це тим, що він буде писати рапорт на звільнення за скороченням штатів.

Згідно витягу зі штатного розкладу Управління протидії наркозлочинності, в цьому підрозділі наявні посади: старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах з посадовим окладом 2 700 грн., старшого оперуповноваженого з посадовим окладом 2 600 грн. та оперуповноваженого з посадовим окладом 2 500 грн.

Витягом зі штатного розкладу Відділу протидії наркозлочинності, посадовий оклад старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах (посада, яку обіймав позивач) складав 2 700 грн.

20.11.2019 року в ГУНП в Одеській області зареєструвало рапорт ОСОБА_1 , відповідно до якого, останній, просив звільнити його зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 25.11.2019 року.

Відповідно до наказу ГУНП в Одеській області № 1596 о/с від 25.11.2019 року, майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України "Про Національну поліцію" з 25.11.2019 року на підставі його рапорту від 20.11.2019 року та попередження про наступне звільнення від 25.09.2019 року.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Є доречним зазначити, що суд самостійно здійснює правильну юридичну кваліфікацію спірних правовідносин та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини

З огляду на викладене та враховуючи фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що головним питанням у даній справі, яке належить вирішити, це - врегулювання законодавчому рівні поновлення поліцейського на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за умов звільнення, останнього, за власною ініціативою.

Тому, зважаючи на підстави звільнення позивача з посади, не мають, на думку суду апеляційної інстанції, правового значення обставини чи дійсно відбувалося скорочення чисельності штату працівників поліції, зокрема, Відділу де працював позивач, чи дійсно позивачу пропонувалися рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням.

Так, ключовим доводом позову, а також апеляції ОСОБА_1 є те, що чинником його звільнення, за власною ініціативою, є запропонування відповідачем посади, яка була нижчою ніж та на якій він перебував.

Досліджуючи доводи скаржника, в межах, що окреслені вище, колегія суддів дійшла таких висновків.

Приписи ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" встановлюють, що переміщення поліцейських здійснюється, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатів як на рівнозначні посади або на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію"унормовано, що поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з ч. ч.2-3 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Суд апеляційної інстанції проаналізував рапорт позивача про звільнення, де останній зазначив дату, з якої він бажає звільнитись, а його керівництвом проставлено відповідні резолюції про погодження.

Заяву про відкликання рапорту до дати звільнення позивач не подавав. Доказів вчинення інших дій, які могли б свідчити про зміну наміру звільнитися із служби в поліції з 20.11.2019 р. по 25.11.2019 р. матеріалами справи не встановлено.

Суд також ураховує, що рапорт про звільнення з поліції позивачем був написаний власноруч і містить підстави, з яких позивач бажав звільнитися. Так, причиною неможливості продовження служби в поліції, позивачем самостійно визначено п.4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Іншими словами у рапорті про звільнення ОСОБА_1 не зазначалася підстава звільнення небажання працювати на посаді нижчій ніж та, на якій він перебував та відсутність пропозицій керівництва про працевлаштування на рівнозначну посаду.

Варто також звернути увагу на те, що Верховний Суд у своєї постанові від 25.07.2018 р. у справі №522/3404 -17 висловився, що вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Є правильною позиція суду першої інстанції, що у спорі, який є предметом розгляду, вини власника у звільненні позивача немає, що вочевидь дає підстави вважати, що часовий відрізок, протягом якого позивач не працював, не є вимушеним прогулом.

Аналізуючи наведене у взаємозв`язку з правовими нормами, що викладені вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам позивача, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, в апеляційній скарзі не наведено.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя А. Г. Федусик

Повне судове рішення складено 17.03.2021 року.