Справа № 640/10770/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 березня 2021 року м. Київ № 640/10770/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А, розглянувши у відкритому судовому заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства оборони України
провизнання протиправними дій, скасування рішення
присутні у судовому засіданні представники сторін:позивача - Гузієнко Д.В. , Лукашевич В.Л.; відповідача - Примак А.А.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі - відповідач або МОУ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності І групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- скасувати рішення Міністерства оборони України від 23.11.2018 у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності І групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням останнім обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням І групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час встановлення І групи інвалідності вперше (22.01.16);

- зобов`язати відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом двадцяти днів з дня отримання копії судового рішення;

- зобов`язати Міністерство оборони України виконати судове рішення протягом десяти днів з дня набрання ним законної сили.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, вирішено:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 81 від 03.08.2018, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 ;

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності І групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

скасувати рішення Міністерства оборони України від 23.11.2018 у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності І групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням останнім обов`язків військової служби;

зобов`язати Міністерство оборони України (адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код - 00034022) призначити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням І групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час встановлення І групи інвалідності вперше (22.01.2016).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 виправлено описку у пункті 2 резолютивної частини тексту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019 у справі № 640/10770/19.

20.03.2020 судом видано виконавчий лист № 640/10770/19.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019 залишено без змін.

15.12.2020 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019.

В обґрунтування заяви зазначено, що 18.11.2020 позивачем направлено на ім`я Керівника Департаменту фінансів Міністерства оборони України запит на отримання публічної інформації щодо стану виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2019 в адміністративній справі № 640/10770/19.

У відповідь на запит від 18.11.2020 Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 02.12.2020 № 0290/К-1599/1208 повідомив, що 17.04.2020 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянула документи ОСОБА_1 та дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Позивач переконаний, що дії відповідача становлять перешкоджання виконання рішення суду, а відтак наявні підстави для встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі № 640/10770/19 до розгляду у судовому засіданні на 04.02.2021 о 10:45 год.

04.02.2021 судове засідання відкладено на 11.03.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2021 виправлено описку у пункті 2 виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2020 у справі № 640/10770/19, а саме: замість « 2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 81 від 03.08.2018, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 » правильним читати « 2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 117 від 23.11.2018, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ».

У судовому засіданні призначеного дня представники сторін були присутні, судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши подану позивачем заяву по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд відмічає, що за наслідком прийняття рішення у справі 20.03.2020 Окружним адміністративним судом у м. Києві видано виконавчий лист № 640/10770/19 з метою зобов`язання відповідача виконати належним чином рішення шляхом звернення цього рішення до примусового виконання.

Частиною 4 статті 372 КАС України встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно частини 1 частини 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З аналізу вище зазначених норм вбачається, що виконавчий лист є підставою для примусового виконання рішення суду в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріалами справи не підтверджено, що заявником вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, відтак, обґрунтовані підстави для встановлення судового контролю за виконання рішення у адміністративній справі відсутні.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень статей 372-373 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» законодавчо забезпечена можливість позивача, як стягувача, на ефективне примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зі всіма заходами щодо ефективного виконання рішення суду відповідачем.

Додатково, щодо обставин прийняття комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум рішення № 46 від 24.04.2020 про відмову у призначенні допомоги до вирішення адміністративної справи № 640/10770/19 у суді касаційної інстанції як підстави для встановлення судового контролю, суд відмічає, що зацікавлена особа не обмежена у праві оскаржити відповідне рішення у окремому порядку.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі № 640/10770/19 - відмовити.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України, набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.03.2021.

Суддя К.С. Пащенко