Справа № 761/36470/20
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/172/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича, Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій щодо складання протоколу про адмінправопорушення та постанови , скасування постанови, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича (відповідач 1), Головного управління Національної поліції у м. Києві (відповідач 2), в якому з урахування уточненої позовної заяви (а.с. 26-33) просила суд визнати протиправними дії ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №379160 та постанови ГО №070507 та скасувати постанову по справі про адміністративне правпорушення ГО №070507 стосовно ОСОБА_1 , стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві матеріальну і моральну шкоду в розмірі 27223,60 грн та сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15:30 год. 04.11.2020 р. в приміщення по АДРЕСА_1 , яке орендує позивач, прийшов відповідач 1 для перевірки права на здійснення підприємницької діяльності, та повідомив про скарги сусідів на перевищення рівня шуму у вказаному приміщенні.

Вказані скарги сусідів зумовлені неодноразовим залиттям приміщення позивача , в зв`язку з чим виникають конфлікти між ними.

Позивачем було самостійно проведено заміри шуму в її приміщенні, за результатами якого рівень шуму був допустимий та не перевищував норми, тому вважає скарги сусідів безпідставними.

Відповідач 1 проігнорував пояснення позивача та надані докази та склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №379160 та постанову ГО №070507.

Позивач вважає, що при складанні протоколу та винесення постанови були наступні порушення:

-огляд приміщення здійснювався без присутності понятих

-склад адміністративного правопорушення на час проведення перевірки не встановлено;

-будь-яких доказів перевищення рівня шуму, установленим санітарними нормами, матеріали справи не містять;

-поліцейський не мав права розглядати справу від імені уповноваженого органу Київської міської ради;

-розгляд справи відбувся на місці вчинення правопорушення , а не за місцем його вчинення;

-розгляд справи проводився без участі захисника

-при розгляді справи були порушені ст.ст. 280, 268 КУпАП.

Внаслідок дій працівників поліції позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на складання позовної заяви та опрацювання законодавчої бази в розмірі 1168,20 грн та втраченої вигоди від пропущених занять в розмірі 1260,00 грн.

Крім цього, діями відповідачів заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 25000,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзивах на позов відповідач 1 та представник відповідача 2 заперечують щодо задоволення позову. Зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення від 04.11.2020 р. серії ВАБ №379160 та постанова від 04.11.2020 р. серії ГО №070507 були складені на підставі заяви ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якій вказано, що позивач проводить колективні заняття з вокалу у денний та вечірній час, чим створює дискомфорт для мешканців будинку. Гра на музичних інструментах не повинна порушувати спокій мешканців багатоквартирного будинку. Вважають, що позивача правомірно притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП та накладено адмінстягнення. До функціональних обов`язків дільничного офіцера поліції належить складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП. Матеріальну шкоду вважає підтвердженою належними доказами, а моральну шкоду необґрунтованою.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що на підставі договору оренди від 03.01.2020 р. ФОП ОСОБА_1 орендує приміщення по АДРЕСА_1 для використання в якості офісного та навчального приміщення.

04.11.2020 р. ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівський І.С. виніс постанову №ГО 070507 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 182 ч.1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с. 16)

З постанови №ГО 070507 від 04.11.2020 р. вбачається, що 31.10.2020 р. близько 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 та дитяча музична студія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » порушили режим тиші у вихідні дні.

Вказані обставини відображені також в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ 379160 від 04.11.2020 р. (а.с. 17)

У відзивах на позов зазначено, що підставою для винесення оскаржуваного протоколу та постанови відносно ОСОБА_1 стала заява ОСОБА_2 .

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 , яка зареєстрована в Шевченківському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ 26.10.2020 р. Вх Кол-6553, жителі будинку по АДРЕСА_1 скаржаться на власника музичної студії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 , яка орендує приміщення першого поверху будинку, та проводить колективні заняття по вокалу з дітьми в денний та вечірній час.

Згідно довідки начальника ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції Біленького В. 28.10.2020 р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві звернулась ОСОБА_2 щодо порушення тиші. Вказану подію зареєстровано в Журналі обліку заяв і повідомлень про вичнені кримінальні правопорушення та інші пододії №77024 від 28.10.2020 р. В ході розгляду звернення було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ВАБ 379160 за ч.1 ст. 182 КУпАП.

Щодо вимог про визнання протиправними дії ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №379160 та постанови ГО №070507 та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ГО №070507 стосовно ОСОБА_1 варто зазначити наступне.

Згідно ч. 1,2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17 (2-а/199/252/17).

Тому, в частині визнання протиправними дії ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №379160 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стаття 182 ч.1 КУпАП передбачає, що порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, -тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 №4004-ХІІ, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані, зокрема вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): жилих будинків і прибудинкових територіях; лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; готелів і гуртожитків; розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 вказаного Закону, шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби; у нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 182 КУпАП має бути встановлено перевищення рівня шуму, установленого санітарними нормами для відповідного часу доби. (постанова Верховного Суду від 27.12.2019 р. у справі №650/1061/16-а)

Додатком №1 до Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житловихі громадських будинків і на території житлової забудови встановлені Допустимі рівні звуку в приміщеннях житлових і громадських будинків та на території житлової забудови, в яких в залежності від призначення приміщень та територій та часу доби встановлені рівні звуку та критерії шуму.

Посилання відповідачів на п. 3.2. п. 3 «Основні вимоги дотримання тиші в багатоквартирних житлових будинках» рішення Київської міської ради «Про Правила дотримання тиші в м. Києві та громадських місцях», за яким гра на музичних інструментах не повинна порушувати спокій мешканців багатоквартирних будинків, час доби для навчання грі на музичних інструментах, якщо воно порушує тишу має погоджуватись з мешканцями прилеглих квартир, до яких може проникнути шум є безпідставним, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин вказані Правила не були затвердженні рішенням Київської міської ради.

Між тим, станом на час виникнення спірних правовідносин в м. Києві діяли Правила благоустрою міста Києва, які затверджені рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, за якими передбачено обов`язки та обмеження дій керівників, уповноважених посадових осіб підприємств, установ, організацій, а також громадян: забезпечувати в закладах громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і загальноміських заходів тощо обмеження часу роботи музичних ансамблів з 9-00 до 23-00 години та дотримуватись таких рівнів шуму, щоб у прилеглих житлових будинках він становив не більше 40 ДБА в денний час і 30 ДБА в нічний час. (п. 11.2.3. Правил)

Доказів перевищення рівня шуму 31.10.2020 р. в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендує ФОП ОСОБА_1 , не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачами у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

В зв`язку з цим вимога про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ГО №070507 стосовно ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Варто зазначити, що у відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у ч.3 ст. 286 КАС України. За таких обставин позовні вимоги щодо визнання протиправними дії ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича щодо складання постанови ГО №070507 задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі в розмірі 1168,20 грн та втраченої вигоди від пропущених занять в розмірі 1260,00 грн. варто зазначити наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди.

Варто зазначити, що згідно ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 р. у справі № 242/4741/16-ц зазначила, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Конституційним судом України у рішенні від 01.03.2001 року у справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди, завданої державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої незаконними рішеннями діями, чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень покладаються саме на державу, а не на відповідні органи державної влади.

Таким чином, відшкодування завданої матеріальної шкоди, що складається з витрат, пов`язаних з складанням позовної заяви та опрацювання законодавчої бази в розмірі 1168,20 грн та втраченої вигоди від пропущених занять в розмірі 1260,00 грн. регулюється нормами ЦК України і належним відповідачем у таких справах є Держава Україна в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Однак, в даному випадку Державу Україна в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві до участі у справі залучено не було.

До того ж, жодних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, в тому числі втраченої вигоди від пропущених занять, не надано.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 липня 2019 року у справі №9901/21/19 зазначив наступне: «отриманню беззаперечного висновку про заподіяння моральної шкоди має передувати така взаємообумовлена послідовність: ухвалення рішення, вчинення дії, допущення факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень, яким порушено права, свободи, інтереси; настання негативних наслідків (заподіяння) шкоди від ухваленого рішення, вчиненої дії, допущеного факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень; існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням, дією, бездіяльністю й заподіяною особі шкодою».

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом притягнення його до адміністративної відповідальності. Між тим, в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевказане, позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову шляхом скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ГО №070507 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 182 ч.1 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 286 КАС України, ст. 182 КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича, Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій щодо складання протоколу про адмінправопорушення та постанови , скасування постанови, стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Скасувати постанову ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича по справі про адміністративне правопорушення ГО №070507 від 04.11.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 182 ч.1 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання протиправними дій щодо складання протоколу про адмінправопорушення та постанови, стягнення коштів матеріальної і моральної шкоди,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 420,40 грн

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом протягом десяти днів з дня її проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3

Відповідач 1: ДОП Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Київ Стовпівського Івана Сергійовича , м. Київ, вул. Герцена, 9.

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції у м. Києві, м. Київ, вул. Володимирська, 15, Ж

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2021 року