Справа № 240/2604/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2604/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

15 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та провести виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому грошова допомога в розмірі десяти місячних пенсій не виплачується.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 1 серпня 1979 року працює фельдшером - лаборантом закладів охорони здоров`я. З 31 липня 2019 року знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Житомирського об`єднаного управління ПФУ та отримує пенсію за віком.

Позивачка вважає, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона має право на виплату грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.

Однак вказана грошова допомога призначена та виплачена позивачці не була.

З метою реалізації свого права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

05 лютого 2020 року за №41-6/П02/8-0600/20 позивачка отримала лист від відповідача, з якого видно, що ГУ ПФУ в Житомирській області відмовляє їй у проведенні виплати грошової допомоги при звільненні, посилаючись на те, що Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» є санітарно-профілактичною установою, а відтак, вона не має права на отримання вищезазначеної виплати, оскільки на день виходу на пенсію вона не працювала у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із недоведеності відповідачем правомірності своїх дій щодо відмови позивачці у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення" визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до першого абзацу пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно абзацу другого частини 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Обчислення стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23 листопада 2011 року (далі - Порядок №1191).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1191 обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік №909).

При цьому, пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 53 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Пунктами 6, 7 Порядку №1191 передбачено, що для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно з статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав:

а) досягнення особою пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

б) робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

в) наявність відповідного страхового стажу;

г) не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як встановлено пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу за переліком, який затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, станом на час призначення позивачу пенсії за віком даний спеціальний стаж мав складати не менше 27 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , вона з 1 серпня 1978 року працює фельдшером-лаборантом закладів охорони здоров`я. Станом на 31 липня 2019 року - на день призначення пенсії за віком ОСОБА_1 спеціальний стаж складав 41 рік 10 днів.

Зокрема, з 01.08.1978 року по 20.09.1981 року - медсестра Коднянської відділкової лікарні.

З 12.10.1981 року по 31.12.2012 року - лаборант-бактеріолог Житомирської міської СЕС.

З 01.01.2013 року по 01.06.2013 року - лаборант бактеріологічної лабораторії Житомирського міськрайонного відділу лабораторних досліджень.

З 01.06.2013 року по 01.01.2014 року - лаборант мікробіологічної лабораторії Житомирського міськрайонного відділу лабораторних досліджень.

З 01.01.2014 року по 01.03.2016 року - лаборант бактеріологічної лабораторії Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»

З 01.03.2016 року по даний час - лаборант з бактеріології Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України».

Крім того, вище вказаний заклад кілька разів був перейменований. Так, з 1 січня 2013 року він мав назву Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

З 28 липня 2016 року на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України №644 від 1 липня 2016 року «Про прийняття до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України цілісних майнових комплексів державних підприємств та державних установ» він був перейменований у Державну установу "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України".

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №689 від 8 липня 2016 року «Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 1 липня 2016 року №644», був затверджений Статут Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», укладений контракт з директором Центру та на праві оперативного управління закріплено майно.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що, відмовляючи позивачці у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, апелянт виходив з того, що Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» є санітарно-профілактично установою охорони здоров`я і не передбачена Переліком №909.

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаним доводом апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Як зазначено у пункті 2 Примітки Переліку: «Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсії незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ».

Із Переліку видно, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби.

Як свідчить наказ Держсанепідслужби України №112 від 28 листопада 2012 року «Про утворення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» Центр створюється з метою забезпечення проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Так, позивачка з 1 січня 2014 року працювала у Державній установі «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», яка з 28 липня 2016 року була перейменована у Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України». При цьому мета, предмет діяльності та завдання лабораторного центру залишилися незмінними: проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Із Ліцензії серії АЕ №197357 МОЗ України, виданій Державній установі «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (ідентифікаційний код юридичної особи №384999986) видно, що основною її діяльністю є медична практика.

Отже, зміна назви Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», яка віднесена до Переліку №909, як установа з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, на Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» не свідчить про перепрофілювання закладу та не може бути підставою для визначення його як закладу, робота в якому не дає право на пенсію за вислугу років та на вищезазначену допомогу.

Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» є закладом, що передбачений Переліком №909, з огляду на що, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки, на день досягнення пенсійного віку, працювала на посаді завідуючої лабораторії особливо небезпечних інфекцій лікаря-бактеріолога ДУ Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України, зайнятість в якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має страховий стаж, достатній для виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком, станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні позивачу грошової допомоги є протиправними.

Оскільки інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги апелянтом не наведено, суд першої інстанції обґрунтовано поклав на відповідача обов`язок виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції скаржником не наведено.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.