Справа № 360/3520/20
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.03.2021
ЄУ № 360/3520/20
Провадження №2-а/942/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом інспектора сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділення поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича та Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11 лютого 2019 року був безпідставно та необґрунтовано зупинений транспортний засіб, в якому знаходився позивач, після чого був незаконно звинувачений відповідачем та притягнутий до відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач зазначає, що не вчинював адміністративного правопорушення, за яким був притягнений до адміністративної відповідальності та за яким до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за постановою серії ДПО 18 №444254.

ОСОБА_1 вказує, що відповідач склав постанову без дотримання зазначених вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та визначеним Законом України «Про виконавче провадження» імперативним вимогам до виконавчого документу, зокрема не зазначив в оскаржуваній постанові реєстраційний номер облікової картки платника податків або серії та номер паспорту позивача; резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання, та порушив норми Конституції України та правовий порядок в Україні, що привело до незаконного стягнення з позивача штрафу за адміністративні правопорушення, які позивач не вчиняв.

Крім того, відповідач порушив вимоги ст. ст. 272, 278, 279, 280, 285 КУпАП, оскільки фактично не повідомив позивача про розгляд справи у встановленому законом порядку, не провів підготовку про розгляд справи про адміністративне правопорушення, не здійснив розгляд адміністративної справи в порядку відповідних процесуальних норм КУпАП, не оголосив позивачу оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення і не вручив позивачу копію цієї постанови, що привело до незаконного притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, яке позивач не вчиняв.

Відповідач не надав позивачу достатнього часу на підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та залучення до розгляду захисника, не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що свідчить про протиправність дії та бездіяльність відповідача.

Також, позивач зазначає, що в порушення ч. 1 ст. 279 КУпАП ніякого представлення на початку розгляду справи відповідачем здійснено не було.

Позивач вказує, що протиправна бездіяльність відповідача полягала в тому, що відповідач не встановив та не ідентифікував належним чином особу, яка вчинила адміністративне правопорушення в справах про адміністративне правопорушення, за якою позивач був незаконно притягнутий до відповідальності, не склав належним оскаржувану постанову, не перевірив правильність складання відповідних протоколів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, не вручив копії відповідних протоколів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень та постанов позивачу. Протиправні дії відповідача полягали в тому, що відповідач надіслав в Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) оскаржувану постанову для примусового стягнення з позивача адміністративного стягнення, яка не відповідала імперативним вимогам КУпАП та Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки не проінформував водія транспортного засобу про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу позивача з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а тому до цього часу ні водію транспортного засобу, ні позивачу не відома причина зупинення відповідачем транспортного засобу. Разом з тим, відповідач після зупинки транспортного засобу безпідставно звинуватив позивача у вигаданих відповідачем порушенні правил ПДР та вчиненні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач умисно не ознайомив його з правами давати пояснення, заявляти клопотання та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Наперед надруковане речення про ознайомлення його з правами та обов`язками в спірному протоколі не може підтвердити події в майбутньому взагалі, та, зокрема, про факт ознайомлення позивача з його правами та обов`язками.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просив визнати незаконною бездіяльність відповідача у справі про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень за постановою відповідача серії ДПО18 № 444254 від 11 лютого 2019 року; визнати незаконними дії відповідача у справі про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування до нього адміністративного стягнення вигляді штрафу у розмірі 170 гривень за постановою відповідача серія ДПО18 № 444254 від 11 лютого 2019 року, яка полягала в тому, що відповідач надав в Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) постанову для примусового стягнення з позивача адміністративного стягнення, яка не відповідала імперативним вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення до постанови по справі про адміністративне правопорушення та Законом України "Про виконавче провадження" імперативним вимогам до виконавчого документу; скасувати постанову відповідача серії ДПО18 № 444254 від 11 лютого 2019 року про притягнення позивача до відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривен, як незаконну та винесену всупереч порядку, встановленому законом, за адміністративне правопорушення, яке позивач не вчиняв, та закрити провадження в цій адміністративній справі на підставі частини 1, частини 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року відкрито провадження та призначено судовий розгляд у вказаній вище справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року роз`єднано у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №360/2972/20 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділення поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконними дій та скасування постанови від 11 лютого 2019 року № ДПО 18 № 444254 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 360/3520/20 матеріали адміністративної справи № 360/3520/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділення поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови, - передано на розгляд Новопсковському районному суду Луганської області.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року вказаний вище адміністративний позов залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України.

12 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 21 грудня 2020 року, зазначивши причини пропуску строку для звернення з даною позовною заявою.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14 січня 2021 року продовжено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділення поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови, справу призначено до судового розгляду на 25 січня 2021 року.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25 січня 2021 року явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання визнано обов`язковою, у зв`язку з чим розгляд справи відкладений до 05 лютого 2021 року.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 15 лютого 2021 року, у зв`язку з неявкою позивача. Визнано явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою.

15 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 23 лютого 2021, у зв`язку з неявкою позивача.

23 лютого 2021 розгляд справи відкладено до 16 березня 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1

15 березня 2021 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 зазначив відповідачем інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича та просив суд скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича серії ДПО18 № 444254 від 11 лютого 2019 року накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривен, та закрити провадження в цій адміністративній справі на підставі частини 1, частини 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2019 інспектором СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області лейтенантом поліції Красільніковим В.О.було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №444254, згідно якої 11.02.2019 о 21 год. 19 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi PageroSport», номерний знак НОМЕР_1 , на а/д Т-13-07 «Сватове-Новопсков-Мілове» з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, що не дає чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., чим порушив вимоги п. 2.9 (в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши надану позивачем копію постанови серії ДПО 18 №444254 від 11.02.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. була винесена вищевказаним суб`єктом владних повноважень відповідачем інспектором СРПП Новопсковського ВП лейтенантом поліції Красільніковим Володимиром Олександровичем.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Суд зауважує, що відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак ним не надано суду жодного доказу наявності будь-яких фактичних даних, на основі яких працівник поліції встановив наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, Новопсковським відділом поліції надано суду інформацію, в якій зазначено, що надати адміністративний матеріал серії ДПО 18№ 44454 не надається можливим, оскільки складена 11.02.2019 адміністративна постанова за ч. 6 ст. 121 КУпАП серії ДПО 18№ 44454 була направлена до Новопсковського РВ ДВС.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте відповідач до суду відзив на позов та докази правомірності вищевказаної оскаржуваної постанови не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

В силу вимог п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, суд приймає до уваги викладені обставини справи зазначені в позовній заяві, будь-яких відомостей, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова відповідача підлягає скасуванню як незаконна, а вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач пропустив строк оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, з поважних причин, оскільки копію постанови на місці події не отримав, а ознайомився з її змістом лише після ознайомлення з виконавчим провадженням 09.07.2020, суд приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адмінправопорушення .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. за вимогу про скасування оскаржуваної постанови, отже, враховуючи факт задоволення позовних вимог, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільнікова Володимира Олександровича у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №444254 від 11.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Луганській області Красільніков Володимир Олександрович, місцезнаходження: вул. Слобожанська, 20, смт. Новопсков, Луганська область.

Головуючий суддя: А.В. Чалий