Справа № 420/2764/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2764/21
УХВАЛА
17 березня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 24 лютого 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ голови Національної поліції України № 502 о/с «По особовому складу» від 17.05.2019 року.
Ухвалою від 01 березня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, доказів сплати 908,00 грн. судового збору та доказів звернення у строки, визначені ст.122 КАС України чи належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (з копією сторонам).
11 березня 2021 року позивачем до суду було подано заяву про усунення недоліків, до якої додано позовну заяву, докази сплати 908,00 грн. судового збору та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Так, заяву про поновлення строку звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ йому не вручали та з ним його не ознайомлювали, засвідчену копію наказу голови Національної поліції України № 502 о/с «По особовому складу» від 17.05.2019 року отримав 05.12.2020 року на підставі запиту та що до дати звернення (07.10.2019 р.) до касаційної інстанції та до фактичного прийнята Верховним Судом (29.09.2020 р.) рішення у справі №1540/4207/18, позивач не знав та не міг знати чи порушує або чи буде порушуватиме видання наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с його соціальні права на отримання в ГУ НП в Одеській області одноразової грошової допомоги, на яку має право відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію України» та Порядку та умовам виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх Справ України від 11.01.2016 № 4, оскільки скориставшись правом на судовий захист шляхом оскарження у касаційному порядку постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року, позивач чекав вирішення вказаного питання вищою судовою інстанцією. Тільки після отримання у листопаді 2020 року повного тексту постанови Верховного Суду - Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 року у справі №1540/4207/18, позивач дізнався що видання головою Національної поліції України наказу від 17.05.2019 року №502о/с, позбавило його права на отримання в ГУ НП в Одеській області одноразової грошової допомоги. Також посилається на введення на території України карантину як на підставу пропуску строку звернення до суду.
Вирішуючи заяву позивача про поновлення йому строку звернення до суду з даними позовними вимогами, суддя зазначає наступне.
Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №9901/141/20.
Предметом даного позову є правомірність наказу Національної поліції України № 502о/с «По особовому складу» від 17.05.2019 року, яким скасовано пункт наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.05.2016 року №356о/с про внесення змін до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 14 березня 2016 року № 108 о/с у частині звільнення майора поліції ОСОБА_2 (М-106687), старшого інспектора дозвільної системи Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, яким вирішено уважати майора поліції ОСОБА_2 звільненим за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Тобто, даний спір стосується звільнення позивача з публічної служби в частині підстав звільнення, а відтак строк звернення до суду з даним позовом відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України становить один місяць.
Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено, коли саме він дізнався про оскаржуваний наказ.
Однак, суддя зазначає, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №1540/4207/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії.
Так, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18 судом встановлено, що: «При цьому, слід зазначити, що факт відсутності правових підстав для видання наказу ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року, яким було внесено зміни підстави звільнення позивача з органів поліції, в подальшому було підтверджено Висновком службового розслідування, затвердженим 06.06.2019р. Головою Національної поліції України та його наказами від 17.05.2019р. №502о/с, яким скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року (в частині зміни підстав звільнення ОСОБА_2 ), та від 20.06.2019р. №1152, яким притягнено до дисциплінарної відповідальності юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУ НП в Одеській області, який супроводжував дану справу в суді.
Відомостей про оскарження позивачем у будь-який спосіб вказаного вище наказу Голови Національної поліції України від 17.05.2019р. №502о/с у суду не має. Сторона позивача їх також не надала».
При цьому, згідно інформації з програмного забезпечення «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що 07.10.2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18, в якій позивач в обґрунтування скарги, у тому числі, зазначає про незгоду з посиланням суду апеляційної інстанції на наказ Національної поліції України від 17.05.2019 р. №502о/с.
Тобто, станом на час звернення ОСОБА_2 до Верховного Суду позивачу було відомо про існування наказу Національної поліції України від 17.05.2019 р. №502о/с, про зміст вказаного наказу та, відповідно, позивач повинен був дізнатись про порушення зазначеним наказом своїх прав.
Суддя зазначає, що зволікання позивача із зверненням до суду з даним позовом через бажання позивача дочекатись вирішення його касаційної скарги Верховним Судом по справі №1540/4207/18 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18 не позбавляло його права на оскарження наказу Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с.
Посилання позивача на те, що позивач не знав та не міг знати чи порушує або чи буде порушуватиме видання наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с його соціальні права на отримання в ГУ НП в Одеській області одноразової грошової допомоги, на яку має право відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію України» та Порядку та умовам виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх Справ України від 11.01.2016 № 4 суддя вважає необґрунтованими, оскільки предметом розгляду даної справи є правомірність наказу Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с, а не наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.
Початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, які є фактичними та/або юридичними обставинами, на яких ґрунтується вимога позивача.
Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року по справі №826/2477/16.
Суддя зазначає, що позивач до суду з даною позовною заявою звернувся з пропуском встановленого ч.5 ст.122 КАС України строку лише 24 лютого 2021 року, тобто більше ніж через півтори роки з моменту прийняття оскаржуваного наказу та більше ніж через рік з моменту звернення позивача до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18, з якої вбачається, що позивачу відомо про існування наказу Національної поліції України від 17.05.2019 р. №502о/с.
При цьому, факт ознайомлення суб`єктом владних повноважень - роботодавцем позивача з оскаржуваним наказом чи вручення такого наказу особі має важливе, проте невирішальне значення при вирішенні питання відліку строку звернення до суду, оскільки навіть за відсутності у особи оскаржуваного наказу вона має право на звернення до суду з позовом щодо його оскарження та з супутнім клопотанням про витребування у відповідача оскаржуваного наказу.
Щодо посилань позивача на введення на території України карантину, суддя зазначає наступне.
Чинна редакція п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Позивачем у своїй заяві не обґрунтовано, які саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, перешкоджали йому звернутись до суду з даним адміністративним позовом у передбачені ст.122 КАС України строки.
Окрім цього, спірні правовідносини виникли та строк звернення до суду з даним позовом було пропущено ще до встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантину, оскільки його встановлено з 12 березня 2020 року.
Отже, суддя доходить висновку, що позивач у своїй заяві про поновлення строку звернення до суду, наданій на виконання вимог ухвали від 01 березня 2021 року, не навів обґрунтованих підстав поважності пропуску строку звернення до суду та не навів об`єктивні обставини, що перешкоджали б зверненню до суду у місячний термін з моменту, коли він дізнався про порушення своїх прав ФС.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
За практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.
ОСОБА_2 не надав до суду доказів того, що він вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.
Наведені причини пропуску з огляду на їх зміст не можна визнати такими, що створювали чи могли створити в майбутньому перешкоди для звернення до суду.
Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п.1 п.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.
Керуючись ст.ст.169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу повернути позивачеві, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вовченко O.A.