Справа № 592/11419/20
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/591/35/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Товстуха Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Никитюка Олега Валентиновича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ставить питання про скасування постанови серії ДП 18№852867 від 23 вересня 2020 року про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною, оскільки справа розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Ухвала про відкриття провадження від 20 листопада 2020 року разом з адміністративним позовом та додатками направлена відповідачу.

21 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає постанову законною.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 16 лютого 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 16 лютого 2021 року відкладено розгляд справи за клопотанням позивача.

Позивач та відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи сповіщені.

Позивач ставить питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду у зв`язку з тим, що пропустив строк у зв`язку з перебуванням у відрядженні.

Суд вважає, що з огляду на норми ч. 1 ст. 121 КАС України, строк звернення позивача до суду підлягає поновленню.

З`ясувавши обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову ДП 18№852867 від 23 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255,00 гривень.

Згідно тексту вказаної постанови, 23 вересня р. о 17 год. 34 хв. на автодорозі А/Д Київ-Ковель-Ягодин, водій, керуючи транспортним засобом Мазда5, н.з. НОМЕР_1 перевищив швидкість руху на 39 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України (а.с.3).

Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Перевищення швидкості зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/111923, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14.12.2018 року та чинного до 14.12.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000557, є придатним до застосування.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17 та у справі №524/9716/16-а від 13 лютого 2020 року. В оскаржуваній постанові зазначено технічний засіб, на який зафіксоване правопорушення.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Разом з цим, посилання позивача на те, що постанова неправомірно винесена на дорозі, а не за місцем знаходження органу уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, не є обгрунтованими. Оскільки, згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якої віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в процесі слухання справи встановлено, що факт вчинення позивачем правопорушення доведений, процедура розгляду справи дотримана.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Никитюка Олега Валентиновича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 17 березня 2021 року.

Суддя Г.В.Шелєхова