Справа № 695/2286/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 695/2286/19 Суддя (судді) першої інстанції: Середа Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

26.06.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1682/30500/19 від 17.04.2019 року, винесену виконуючим обов`язків начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірна постанова винесена усупереч норм Митного кодексу України, оскільки позивач була неналежно повідомлена про дату та час розгляду матеріалів справи відносно неї, а тому не могла надавати свої доводи та заперечення щодо обставин інкримінованого їй порушення. Також посилається на обставину непереборної сили, а саме поломку транспортного засобу, яка унеможливила його пересування та позбавила можливості позивача своєчасно вивезти вказаний автомобіль за межі території країни, що стверджується відповідним письмовим зверненням до митного органу, в зоні діяльності якого перебував транспортний засіб в якому зазначалося про обставини поломки автомобіля. Крім того позивач наполягає, що начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. є виконуючим обов`язків начальника Закарпатської митниці, а не начальником останньої чи його заступником, а тому постанова була винесена неправомочною особою суб`єкта владних повноважень, що є підставою для її скасування.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2020 р. позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 1682/30500/19 від 17.04.2019р., винесену виконуючим обов`язки начальника Закарпатської митниці ДВС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8.500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час ввезення позивачем транспортного засобу, який призначений саме для особистого користування на митну територію України, ч. 3 ст. 470 МК України не передбачала відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування, тому оскільки редакція ч. 3 ст. 470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, позивача не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно до ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

При цьому, судом першої інстанції належним чином були перевірені інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо неналежно повідомлена про дату та час розгляду матеріалів справи відносно позивача, наявності обставин непереборної сили, а саме поломку транспортного засобу, яка унеможливила його пересування та позбавила можливості позивача своєчасно вивезти вказаний автомобіль за межі території країни, та прийняття спірної постанови неуповноваженою особою, та правомірно визнано визнано такі доводи необгрунтованими.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо скасування постанови, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2020 як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційну скаргу скаргу обгрунтовано тим, що відповідач діяв у межах чинного законодавства, позивач порушив митний режим транзиту транспортного засобу, адже мала вивезти останній до 31.10.2018 року, а в зоні діяльності іншої митниці до 05.11.2018 року. Жодних документів, які б свідчили про наявність обставин саме непереборної сили, аварії, протиправних дій третіх осіб, позивач не надала, а заява про неможливість вивезення автомобіля у зв`язку із його поломкою ніяким чином не підтверджує факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26.10.2018р. ОСОБА_1 ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС в режимі «транзит» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 . Транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 МК України.

25.03.2019р. державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС Яцковець А.П. було складено протокол про порушення митних правил №1682/30500/19, в якому зазначено, що 25.03.2019р. о 15 годині 16 хвилин в зону митного контролю митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на смугу «зелений коридор» в напрямку «Виїзд з України», заїхав легковий автомобіль Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

У вказаному вище протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 17.04.2019 року о 11 год. 00 хв. та зазначено адресу місця їх розгляду.

Окрім того у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 примірник протоколу отримала 25.03.2019 року, про що свідчить її підпис на ньому. Більше того, до відзиву на позовну заяву відповідачем додана заява ОСОБА_1 , у якій остання вказала, що їй повідомлено про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що 17.04.2019р. виконуючим обов`язки начальника Закарпатської митниці ДВС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 1682/30500/19, відповідно до якої ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн.

Станом на 25.03.2019 р. вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значився.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит.

За положеннями статті 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Як вбачається з матеріалів справи, при митному оформленні легковий автомобіль Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 був оформлений позивачем у режимі "транзит" (а.с.46).

Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 381 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 93 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною другою статті 200 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 379 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Статтею 95 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення діяльності одного митного органу - 5 діб).

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, транспортні засоби, які переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставлені до органу доходів і зборів призначення у строк, що не перевищує 10 діб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, автомобіль марки «Mercedes-Benz А140 реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , був ввезений ОСОБА_1 на митну територію України 26.10.2018, станом на 05.11.2018 до органу доходів і зборів призначення доставлений не був, чим вчинив порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Згідно частини першої статті 522 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Положеннями частини першої статті 467 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у частині першій статті 467 Митного кодексу України, не є вичерпним.

Колегія суддів зауважує, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

З огляду на викладене, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки таке характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з огляду на те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, застосування до ОСОБА_1 санкції у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 470 Митного кодексу України відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Висновки апеляційного суду у цій справі узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладених у постанові від14 травня 2019 року у справі №320/3625/17 (касаційне провадження №К/9901/45821/18).

При цьому, обгрунтування суду першої інстанції, що на час прийняття оспорюваної постанови відсутня відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування, оскільки такі зміни до ч. 3 ст. 470 МК України, ще не набрали законної сили, є хибними, оскільки спростовуються вищевикладеними висновками.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Отже, доводи відповідача колегія суддів вважає такими, що заслуговують уваги, рішення суду таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач довів правомірність прийнятої постанови.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2020 р. - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель