Справа № 640/11292/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Таймфіш» на прийняте у порядку спрощеного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таймфіш» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таймфіш» (далі - Позивач, ТОВ «Таймфіш») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0103;

- скасування акту від 11.02.2020 року №85/26-15-05-01-03/40232356 в частині порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 767 246,00 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 323 010,00 грн., за 2018 рік на суму 444 236,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2020 року позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0103 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 768 616,40 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на 614 892,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 153 723,68 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не вірно визначено суму заниження податкових різниць, які збільшують фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік у розмірі 30%, оскільки у січні-березні 2018 року товар отримано ТОВ «Таймфіш» від компанії Pech OU (Естонія), а не від компанії Sozacop S.A.R.L. (Марокко). Крім того, суд підкреслив, що Позивачем доведено належними і допустимими доказами правомірність віднесення до складу витрат на збут витрат майбутніх періодів, які обліковуються в бухгалтерському обліку станом на 01.10.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог суд зазначив, що всупереч вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України ТОВ «Таймфіш» не збільшено фінансовий результат на суму 30% вартості товарів, придбаних у компанії Pech OU (Естонія) та вартості товарів, придбаних в іншого контрагента, розрахунок за які проводився з цією ж компанією, що призвело до заниження податкових різниць, які збільшують фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік на суму 1 621 570,66 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати його в частині заниження податку на прибуток за операціями з компанією Sozacop S.A.R.L. (Марокко) на загальну суму 152 353,28 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 38 088,32 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції правильно вказав на відсутність встановлених у ході перевірки порушень ТОВ «Таймфіш» вимог чинного законодавства щодо декларування контрольованих операцій за 2018 рік щодо компанії Sozacop S.A.R.L. (Марокко), оскільки ГУ ДПС у м. Києві безпідставно включено операції з цією компанією до операцій з компанією Pech OU (Естонія). Разом з тим, суд помилково вказав, що оскільки податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції безпідставно нараховані щодо компанії Sozacop S.A.R.L. (Марокко), то останні у розрізі відносин з компанією Pech OU (Естонія) не підлягають скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2021 року, яке у подальшому відкладено на 17.03.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав на порушення ТОВ «Таймфіш» вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України в частині незбільшення фінансового результату на суму 30% вартості товарів, придбаних безпосередньо у компанії Pech OU (Естонія) та вартості товарів, придбаних в іншого нерезидента, розрахунок за яких здійснювався з компанією Pech OU (Естонія), позаяк у період з 01.01.2018 року по 06.03.2018 року Республіка Естонія перебувала у переліку держав, які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, а відтак операції є контрольованими.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив вимоги скарги задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в частині, що є предметом оскарження, без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, адже ухвалою суду від 16.03.2021 року повернуто апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Таймфіш».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що є предметом оскарження, - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у грудні 2019 року - лютому 2020 року працівниками ГУ ДПС у м. Києві на підставі ст. ст. 20, 77, 82 ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, наказу від 28.11.2019 року №3717 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Таймфіш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 30.09.2019 року, валютного законодавство - за період з 01.10.2017 року по 30.09.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2017 року по 30.09.2019 року та іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 30.09.2019 року.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема, п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України, п. п. 5, 6, 7, 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 767 246,00 грн., в тому числі за 2017 рік на 323 010,00 грн. та за 2018 рік на 444 236,00 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 11.02.2020 року №85/26-15-05-01-03/40232356 (т. 1 а.с. 11-50).

На підставі викладених в акті перевірки висновків ГУ ДПС у м. Києві 03.03.2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0103, яким збільшено ТОВ «Таймфіш» суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 959 058,00 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 767 246,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 191 812,00 грн. (т. 1 а.с. 51-52), яке за наслідками адміністративного оскарження залишено без змін рішенням ДПС України від 12.05.2020 року №15782/6/99-00-08-05-02-01-06 (т. 1 а.с. 60-69).

Надаючи оцінку правомірності спірного індивідуального акту, суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Таймфіш» (Покупець) та компанією Pech OU (Естонія) (Продавець) укладено контракт від 10.07.2017 року №10/07-UA щодо поставки мороженої риби та морепродуктів (т. 1 а.с. 72-76).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, в акті перевірки зафіксовано, що листом від 02.02.2019 року компанією Pech OU (Естонія) повідомлено ТОВ «Таймфіш» про укладення договору уступки права вимоги від 28.12.2018 року по контракту від 26.05.2017 року №26/05-UA, який укладено з компанією Z.I. Hay Assalam, Dakhla, Марокко.

Також суд першої інстанції зазначив, що у періодів, що перевірявся, Позивачем отримано товар від компанії Pech OU (Естонія) на загальну суму 5405235,52 грн. згідно ЕМД від 02.01.2018 року №400024, від 19.01.2018 року №312, від 24.01.2018 року №440 та від 02.03.2018 року №2263.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний ст. ст. 14, 39, 44, 56, 134, 140 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1045, прийшов до висновку, що у контролюючого органу були наявні правові підстави для донарахування податкових зобов`язань на загальну суму 152 353,28 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 38 088,32 грн., оскільки ТОВ «Таймфіш» безпідставно не збільшено фінансовий результат на суму 30% вартості товарів, придбаних у компанії Pech OU (Естонія) та вартості товарів, придбаних в іншого контрагента, розрахунок за які проводився з цією ж компанією.

З такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положення розділу Кодексу. У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних, зокрема у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, обов`язковою умовою для відсутності підстав для застосування положень пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України є наявність одночасно двох складових: 1) якщо операція не є контрольованою; 2) якщо сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

За правилами п. 39.1 ст. 39 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки».

Обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.

Якщо умови в одній чи більше контрольованих операціях не відповідають принципу «витягнутої руки», прибуток, який був би нарахований платнику податків в умовах контрольованої операції, що відповідає зазначеному принципу, включається до оподатковуваного прибутку платника податку.

Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними п. 39.3 цієї статті з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.

Пунктом 39.2 статті 39 Податкового кодексу України передбачені засади визначення операцій контрольованими.

Для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є, зокрема господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1045 затверджено Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, до якого включено, зокрема, Республіку Естонію (набрала чинності з 01.01.2018 року).

Згідно пп. «в» 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме, зокрема, господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав.

Підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України передбачено, що під час визначення переліку держав (територій) для цілей підпункту «в» підпункту 39.2.1.1 цього підпункту Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні, або які надають суб`єктам господарювання пільгові режими оподаткування, або в яких особливості розрахунку бази оподаткування фактично дозволяють суб`єктам господарювання не сплачувати податок на прибуток підприємств (корпоративний податок) або сплачувати його за ставкою, на 5 і більше відсоткових пунктів нижчою, ніж в Україні; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією; держави, компетентні органи яких не забезпечують своєчасний та повний обмін податковою та фінансовою інформацією на запити центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з 1 січня звітного року, наступного за календарним роком, у якому держави (території) було включено до такого переліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №108 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1045» із вказаного переліку виключено, зокрема, позицію «Республіка Естонія». Постанова набрала чинності з моменту опублікування з 07.03.2018 року.

Відтак, оскільки можливість дотримання платником податків процедури ідентифікації контрольованої або неконтрольованої господарської операції, а також методології визначення ціни такої операції за принципом «витягнутої руки» відповідно до вимог статті 39 Податкового кодексу України існує лише за підсумками податкового (звітного) року, то коригування (збільшення) фінансового результату до оподаткування відповідно до підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України за операціями з нерезидентами здійснюється за підсумками податкового (звітного) року.

Таким чином, як вірно підкреслено судом першої інстанції, у період з 01.01.2018 року по 06.03.2018 року включно здійснені вищевказані господарські операції ТОВ «Таймфіш» з контрагентом-нерезидентом компанією Pech OU (Естонія), є контрольованими.

У розрізі наведеного колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для дослідження питання щодо визначення Позивачем обсягу його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки», оскільки в межах спірних відносин для відсутності підстав для застосування положень пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України необхідні дві складові, однією з яких є визнання операції не контрольованою. Проте, як було вірно підкреслено Окружним адміністративним судом міста Києва, господарські операції ТОВ «Таймфіш» з компанією Pech OU (Естонія) підпадають під визначення контрольованих, з урахуванням чого до них застосовуються положення пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України.

Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що при аналізі господарських операцій ТОВ «Таймфіш» з компанією Pech OU (Естонія) у періоді, що перевірявся, включено ЕМД від 03.03.2018 року №2298 на суму 1 412 112,40 грн. та ЕМД від 06.03.2018 року №2498 на суму 1 409 249,20 грн. по взаємовідносинам з компанією Sozacop S.A.R.L. в рамках контракту від 26.05.2017 року №26/05-UA, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями контракту, ЕМУ, інвойсів (т. 1 а.с. 97-106).

Відтак, оскільки у ході перевірки не встановлено порушення ТОВ «Таймфіш» вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України в частині здійснення господарських операцій з компанією Sozacop S.A.R.L. (Марокко), то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ГУ ДПС у м. Києві невірно розраховано суму заниження податкових різниць, які збільшують фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік у розмірі 30% - 247 979,00 грн.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, ТОВ «Таймфіш» отримано від компанії Pech OU (Естонія) товар на загальну суму 5 405 235,52 грн. згідно електронних митних декларацій від 02.01.2018 року №400024, від 19.01.2018 року №312, від 24.01.2018 року №440 та від 02.03.2018 року №2263.

Відтак, зважаючи на те, що всупереч наведених вище вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України ТОВ «Таймфіш» не збільшено фінансовий результат на суму 30% вартості товарів, придбаних у компанії Pech OU (Естонія) та вартості товарів, придбаних в іншого контрагента, розрахунок за які проводився з компанією Pech OU (Естонія), що призвело до заниження податкових різниць, які збільшують фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік на суму 1 621 570,66 грн. (30% від суми за ЕМД від 02.01.2018 року №400024, від 19.01.2018 року №312, від 24.01.2018 року №440 та від 02.03.2018 року №2263 - 5 405 235,52 грн.), то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість донарахування Позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 152 353,28 грн. та, відповідно, застосування штрафних (фінансових) санкцій до підприємства на суму 38 088,32 грн. (25%).

Посилання Апелянта на те, що висновки суду першої інстанції в указаній частині є суперечливими, позаяк безпосередньо у рішенні суду встановлено факт дотримання Позивачем вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України при визначення об`єкта оподаткування за наслідками відносин з компанією Sozacop S.A.R.L. (Марокко), а відтак відмова у скасуванні податкового повідомлення-рішення у цій частині є безпідставним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, вірно встановивши необхідність застосування пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України до операцій з компанією Pech OU (Естонія) та обов`язок збільшити фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму 30 відсотків вартості товарів, виключив із цієї суми відомості щодо операцій, які мали місце з іншим контрагентом - компанією Sozacop S.A.R.L. (Марокко), щодо яких приписи пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України не поширюються.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що доводів з приводу правильності застосування судом першої інстанції положень пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України у взаємозв`язку з приписами ст. 39 ПК України щодо визначення вартості товарів за принципу «витягнутої руки» в апеляційній скарзі не вказано, а відтак з урахуванням викладених вище висновків підстав для скасування спірного індивідуального акту в частині, не скасованій судом, не вбачається.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що в силу вже згаданих вище положень ч. 1 ст. 308 КАС України рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не є предметом апеляційного перегляду.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Таймфіш» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 17» березня 2021 року.