Справа № 620/123/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/123/20 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення фінансування допомоги по вагітності та пологам із коштів на підставі листка непрацездатності від 19.06.2019 серії АДХ №483016;

- зобов`язати призначити та виплатити позивачу допомогу по вагітності та пологам із коштів Фонду соціального страхування України на підставі листка непрацездатності від 19.06.2019 серії АДХ №483016.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 (залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020) позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області щодо розгляду заяви-розрахунку від 15.08.2019 та зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області повторно розглянути заяву-розрахунок від 15.08.2019, з урахуванням висновків суду. 08.12.2020 видано виконавчий лист, проте наразі рішення суду від 11.03.2020 не виконано.

01.12.2020 позивачем подано заяву №27871/20 про зміну способу виконання рішення та встановлення судового контролю, де вказує, що як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ч. 3 ст. 378 КАС України. До таких заходів та належним способом виконання є зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку відповідно до листка непрацездатності від 19.06.2019 серії АДХ №493016.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою змінити спосіб виконання рішення та встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином позовна заява може містити як вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і вимоги про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, та прийняти одне з рішень, визначених ч.2 цієї статті.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.

Частиною 3 ст. 378 КАС України констатовано, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Судом встановлено, що на момент розгляду вказаної заяви, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 щодо повторного розгляду заяви-розрахунку від 15.08.2019 залишається не виконанням.

При цьому, звертаючись з позовною заявою до суду у даній справі, однією з позовних вимог ОСОБА_1 зазначалася вимога зобов`язати відповідача призначити та виплатити їй допомогу по вагітності та пологам із коштів Фонду соціального страхування України на підставі листка непрацездатності від 19.06.2019 серії АДХ №483016.

Однак, під час ухвалення рішення у справі, Чернігівський окружний адміністративний суд, враховуючи дискреційні повноваження Управління на прийняття рішення про призначення соціальних виплат, за яких відповідач наділений правами, визначеними ст.10 Закону України від 23.09.1999 №1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та враховуючи практику Європейського суду з цього питання, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, а саме: зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву-розрахунок від 15.08.2019, з урахуванням висновку суду.

Таким чином, зміна способу і порядку виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 шляхом зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку відповідно до листка непрацездатності від 19.06.2019 серії АДХ №493016, буде фактичною зміною позиції суду щодо надання правової оцінки спірним правовідносинам та задоволенню вимог, у яких рішенням від 11.03.2020 було відмовлено.

Таким чином, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення в даному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 по справі №755/7078/16-а.

Щодо вимоги про зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає право, а не обов`язок суду встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на те, що позивачем не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом у додатковій постанові від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк