Справа № 540/1636/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
16 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1636/20
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Дата і місце ухвалення 19+.11.2020р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Федусика А.Г,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.05.2018 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.05.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.05.2018 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.05.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині вимог, в задоволенні яких відмовлено, 11.08.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року без змін.

09.11.2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2018 р. в повному обсязі;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р., а в період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. не врахування абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. - березень 2018 року з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. відповідачем обраховано та виплачено індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2016 року в сумі 4482,77 грн., замість належного - січень 2008 року в сумі 86054,90 грн. Крім того, за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. індексацію грошового забезпечення з базовим місяцем - березень 2018 року в сумі 12 776,25 грн. взагалі не виплачено.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

З метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень законодавцем у ст. 383 КАС України нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах.

Так, згідно ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини 6 цієї статті, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Статтею 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року військовою частиною було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року в загальному розмірі 4503,21 грн., що підтверджується розрахунком.

При цьому, як базовий місяць для нарахування індексації за період з 01.01.2016 р. до 28.02.2018 р. включно враховано січень 2016 року, а за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. - березень 2018 року.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення суду, звернувся до суду першої інстанції із заявою в порядку ст. 383 КАС України, посилаючись на безпідставність застосування відповідачем при обрахунку суми індексації його грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року базового місяця січень 2016 року. також позивач посилався на те, що при застосуванні базового місяця "березень 2018 року" з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 за період проходження ним служби щ 01.03.2018 року по 31.05.2018 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення склала 12 776,25 грн. (за виключенням суми збільшеного грошового доходу позивача внаслідок підвищення посадових окладів відповідно до постанови № 704). Однак, відповідачем не виплачено йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року взагалі.

Відмовляючи у задоволенні поданої позивачем заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у пункті 3 Постанови № 1013 було визначено: "Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078".

З огляду на вказані положення суд першої інстанції дійшов висновку, що Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 р., але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно виходити для проведення індексації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно врахував як базовий місяць (місяць підвищення) січень 2016 року для проведення подальшої індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. відповідно до Порядку № 1078.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму,

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Згідно п. 5 Порядку № 1078, в редакції постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

В даному випадку відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) позивача у грудні 2015 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 5 Порядку № 1078 (у редакції постанови КМУ № 36 від 29.01.2014 року, передбачалось, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).

Таким чином, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважається місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових.

Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, у яких Верховним Судом вказано, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

За встановлених у справі обставин щодо протиправності дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року базового місяця січень 2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що здійснюючи нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.05.2018 року відповідач мав здійснити нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, враховуючи базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін місяць, у якому відбулось підвищення грошового забезпечення позивача за рахунок збільшення його постійних складових, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум індексації.

Що стосується незгоди позивача з визначенням відповідачем у період з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року базового місяця березень 2018 року, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

Враховуючи підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача у березні 2018 року, в тому числі, розміру посадового окладу, місяць березень 2018 року, в якому відбулось вказане підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін.

З огляду на викладене посилання позивача на те, що за спірний період розрахунку підлягає індексація грошового забезпечення без врахування суми підвищення грошового доходу є безпідставними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку про те, що військова частина НОМЕР_1 при проведенні ОСОБА_2 нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року допустила порушення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078), а тому в даному випадку є підстави для постановлення судом окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу для вжиття відповідачем заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

При цьому, з системного аналізу положень статей 249 та 383 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 та постановлення окремої ухвали і направлення її до військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ст.ст. 14, 370 КАС України, Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями щодо проведення перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. В свою чергу, в іншій частині вимоги заяви ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають положенням статей 249 та 383 КАС України та в частині вимог щодо неналежного здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року є необґрунтованими.

З урахуванням положень ч.5 ст.249 КАС України, відповідно до якої, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання, з урахуванням чого, суд вважає, необхідним зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повідомити суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 4, 44, 249, 256, 383, 295, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасувати.

Постановити окрему ухвалу і направити її до військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ст.ст. 14, 370 КАС України, Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями щодо проведення перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та проведення належних заходів стосовно недопущення в подальшому таких дій посадовими особами військової частини НОМЕР_1 .

Про вжиті військовою частиною НОМЕР_1 заходи повідомити П`ятий апеляційний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

В іншій частині заяви відмовити.

Окрема ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду особами, яких вона стосується (ч. 7 ст. 249 КАС України).

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук