Справа № 160/236/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/236/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

суддя - доповідач Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Рубан А.В.

за участі представника відповідача Якимова Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 160/236/20 (суддя І інстанції Сліпець Н.Є.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 9 грудня 2019 року № ДН3142/1510/АВ/ТД-ФС611, винесену першим заступником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач порушила приписи ч. 3 ст. 24 КЗпП України, допустивши до роботи осіб без укладення трудового договору. Зазначив про підміну трудових відносин цивільно правовими, вважав неприпустимим оформляти договори цивільно-правового характеру на виконання робіт, які мають постійний характер виконання. Апелянт вважає, що укладені позивачем цивільно-правові договори з трьома особами мають ознаки трудових правовідносин.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності є: 96.09 - надання інших індивідуальних послуг.

1 грудня 2018 року позивачем як управителем укладений Договір з Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя 39» (Замовник) у м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 39, відповідно до п. 1 якого вона зобов`язалась надавати замовнику послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях. (т. № 1 а.с. 25-26)

16.10.2019 року на підставі наказу від 16.10.2019 № 759-1 та листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.08.2019 № 17516/05-05/26 т.в.о. начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 423-Н додержання вимог законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 . Період проведення перевірки: з 17 по 30 жовтня 2019 року.

30.10.2019 інспекторами праці складений акт інспекційного відвідування № ДН3142/1510/АВ, яким встановлено факт порушення трудового законодавства, що полягає у фактичному допуску працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до виконання роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування ССВ.

В акті інспекційного відвідування № ДН3142/1510/АВ зазначено, що в договорах про надання послуг по прибиранню прибудинкової території для виконавця передбачена матеріальна відповідальність, що характерно для трудових відносин в силу положень п. 6 ст. 134 КЗпП України. Також, в акті наведено обґрунтування про те, що цивільно-правові договори не містять визначення обсягів виконаних робіт та результатів праці, передбачають систематичні трудові функції у ФОП ОСОБА_1 відповідно до економічного напрямку її господарської діяльності, а також не передбачають посилання на стандарти та вимоги, що висуваються до даного виду робіт. Таким чином відповідач вважає, що позивач здійснювала координацію, що полягала в організації процесу роботи та контролі за ходом її виконання та якості. Предметом договорів про надання послуг по прибиранню прибудинкової території з фізичними особами є процес праці, а не кінцевий результат.

З урахуванням наведеного, відповідачем зроблено висновок, що позивач здійснила фактичний допуск до роботи 3-х фізичних осіб без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та без повідомлення відповідного центрального органу виконавчої влади, що порушує вимоги ч. 1 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що позивачем укладено з ОСОБА_4 договір від 31.12.2018, предметом якого є надання послуг по прибиранню прибудинкової території ОСББ, прибирання та очищення від бруду під`їздів будинку, та складається з придбання снігу, посипання доріжок, прибирання сміття, чистка дворових урн від сміття на прибудинковій території, прибирання під`їздів будинку ОСББ виконавцем за усним або письмовим звернення замовника, строк дії договору складає один місяць і визначається періодом з 01.01.2019 по 31.01.2019, договір від 01.05.2019, строк дії договору складає один місяць і визначається періодом з 01.05.2019 по 31.05.2019, а також договір від 01.08.2019, строк дії договору складає два місяці і визначається періодом з 01.08.2019 по 30.09.2019.

Також, позивачем укладено з ОСОБА_3 договір від 28.02.2019, предметом якого є надання послуг по прибиранню прибудинкової території ОСББ, прибирання та складається з прибирання сміття, чистка дворових урн від сміття на прибудинковій території виконавцем за усним або письмовим звернення замовника, строк дії договору складає два місяці і визначається періодом з 01.03.2019 по 30.04.2019, а також договір від 01.06.2019, строк дії якого складає три місяці і визначається періодом з 01.06.2019 по 31.08.2019.

Крім того, позивачем укладено з ОСОБА_2 договір від 31.01.2019, предметом якого є надання послуг по прибиранню прибудинкової території ОСББ, та складається з придбання снігу, посипання доріжок, прибирання сміття, чистка дворових урн від сміття на прибудинковій території виконавцем за усним або письмовим звернення замовника, строк дії договору складає два місяці і визначається періодом з 01.02.2019 по 31.03.2019, а також договір від 01.06.2019, строк дії договору складає три місяці і визначається періодом з 01.06.2019 по 31.08.2019.

Всі фізичні особи, які за договорами є виконавцями, протягом 2018-2019 років отримували винагороду за актами прийому наданих послуг (виконаних робіт), копії яких наявні в матеріалах справи.

З огляду на регулярний характер виконуваної працівниками роботи, відсутність конкретного результату праці, враховуючи специфіку такої роботи, в ході проведення інспекційного відвідування було встановлено фактичний допуск 3-х працівників до роботи позивачем без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та без повідомлення відповідного центрального органу виконавчої влади, що порушує вимоги ч.1 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України. (т. № 1 а.с. 9-17)

На підставі зазначеного акту відповідачем винесено припис від 31.10.2019 № ДН3142/1510/АВ/П про усунення виявлених порушень, яким зобов`язано позивача усунути встановлені порушення: у строк до 15.11.19.

09.12.2019 на підставі акту інспекційного відвідування від 30.10.2019 року № ДН3142/1510/АВ, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу № ДН3142/1510/АВ/ТД-ФС611, якою на позивача накладений штраф у розмірі 375 570,00 грн. (а.с. 18-22)

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що між позивачем та зазначеними вище особами були укладені договори цивільно-правового характеру, що в свою чергу не є трудовим договором та позивач не несе обов`язку укладати з останніми саме договір трудового характеру.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами..

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96).

Згідно з пп. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до приписів Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340 (далі Положення № 340), Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення № 340 передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі об`єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для здійснення інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядку № 823, зокрема інформація Пенсійного фонду України та його територіальних органів про фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, імя та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи-підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Таким чином, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, на підставі якого оформляється направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю), що має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо діяльності яких здійснюється захід.

Як встановлено під час розгляду справи, проведення інспекційного відвідування здійснювалось на підставі наказу № 759-1 «Про призначення інспекційного відвідування» та направлення на проведення інспекційного відвідування від 16.10.2019 № 423-н, в яких зазначено про проведення такого відвідування стосовно позивача. Крім того, в наказі вказано, що підставою його прийняття є інформація, викладена в листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.08.2019 № 17516/05-05/26 щодо працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року. (т. № 1 а.с. 128, 131)

Відповідачем до відзиву на позов надано зазначений лист органу ПФУ, який містить додаток інформацію щодо застрахованих осіб, які виконують роботу (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного страхувальника більше року за даними звітів за червень 2018-червень 2019 років. При цьому у переліку таких осіб вказано ФОП ОСОБА_1 і зазначено кількість таких працівників 2. (т. № 1 а.с. 129-130).

Отже, у позивача були підстави, передбачені Порядком № 823 для проведення інспекційного відвідування позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень процедури проведення інспекційного відвідування.

Стосовно виявлених порушень по суті суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

За приписами частини 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з частиною 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України): договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу, яка не носить постійного безперервного характеру.

Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Як зазначалось вище, позивач є управителем ОСББ «Заріччя 39».

З метою виконання своїх зобов`язань по утриманню будинку та прибудинкової території позивачем укладались договори із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом яких є надання послуг по прибиранню прибудинкової території ОСББ, чистки дворових урн від сміття, прибирання та очищення від бруду під`їздів будинку, миття вікон в під`їзді виконавцем за усним або письмовим зверненням замовника, тобто позивача, які неодноразово продовжувались. За змістом договорів замовник (позивач) зобов`язана забезпечувати виконавця необхідними господарськими матеріалами та засобами, що є необхідними для надання послуг. (т. № 1 а.с. 27-56)

Проаналізувавши зазначені договори колегія судів робить висновок, що мета цих договорів є саме процес праці, а не отримання певного матеріального результату.

Так у договорах не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначається обсяг такої роботи, натомість, зазначений у договорах термін дії договору свідчить про наявність між позивачем та зазначеними особами фактичних трудових відносин, які повинні оформлюватись строковим трудовим договором.

До того ж особи здійснювали прибирання території з використанням матеріалів та засобів позивача, а не власних, що також є притаманним для трудових відносин.

Крім того, як правильно зазначено в акті інспекційного відвідування Акти прийому наданих послуг (виконаних робіт) до зазначених договорів не містять ні обсягу виконаних робіт, ні досягнутого результату.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що предмет цивільно-правових договорів співпадає з видом діяльності позивача як фізичної особи-підприємця, фактично особи за вказаними договорами працювали прибиральницями (двірниками), тобто виконували роботу, яка носить постійний (перманентний) характер і не має кінцевого результату, оскільки прибирання під`їздів та прибудинкової території носить безперервний характер і не завершується одноразовим прибиранням, що і підтверджується зазначенням у договорах певних тривалих термінів їх дії. Такий постійний характер зазначених робіт пов`язаний з безперервним проживанням у будинку людей і відповідно постійною необхідністю прибирання під`їздів цих будинків та прибудинкової території.

Отже, особи, з якими позивач уклала цивільно-правові договори, не зобов`язувались виконати для неї якусь індивідуально визначену роботу чи надати послуги, а виконували роботу, яка є предметом (видом) діяльності позивача як управителя ОСББ, та отримували за це заробітну плату, тобто ці особи мали з позивачем трудові, а не цивільно-правові відносини.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 256 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, зважаючи на те, що при розгляді справи знайшли підтвердження висновки, викладені в Акті інспектування щодо допуску позивачем трьох осіб до роботи без оформлення трудового договору.

При цьому посилання суду першої інстанції на судове рішення у справі № 160/11798/19, яким визнано протиправним і скасовано припис відповідача від 31.10.2019 № ДН3142/1510/АВ/П, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене рішення не є преюдиційним до справи, яка переглядається апеляційним судом.

До того ж за приписами ч. 4 ст. 78 КАС України, які застосував суд першої інстанції, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, не підлягають доказуванню саме обставини, встановлені іншим рішенням суду, тобто робота у позивача трьох зазначених вище осіб за цивільно-правовими договорами.

Судом же першої інстанції доведеними у цій справі визнані не певні обставини, а юридична оцінка цих обставин іншим судом та правові висновки іншого суду стосовно спірних правовідносин.

З огляду на вказане апеляційний суд вважає, що суди у справі, яка переглядається, не обмежені висновками суду у справі № 160/11798/19 та мають право надати свій аналіз, юридичну оцінку та правові висновки стосовно спірних правовідносин.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Повний текст складений 22 лютого 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 160/236/20 скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення 16 лютого 2021 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко