Справа № 580/3996/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року Справа № 580/3996/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме за період з 01.12.2015 року по 03.02.2019 року включно;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 10.07.2020 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.02.2019 року включно в сумі 121 328,23 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року позов задоволено частково:

1) визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із урахуванням базового місяця індексації - січня 2008 року;

2) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із урахуванням базового місяця індексації - січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Разом з тим, суд вказав, що оскільки останнє підвищення окладу позивача за посадою до березня 2018 року відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації його грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.02.2019 року включно в сумі 121 328, 23 грн., суд зазначив, що в даному випадку, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою:

1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.02.2019;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 та з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив базовий місяць для проведення індексації його грошового забезпечення, але безпідставно не врахував абзаци 3, 4, 6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 та дійшов необґрунтованого висновку про нарахування індексації з березня 2018 року по лютий 2019 року.

При цьому, у своїй скарзі позивач зазначає, що з березня 2018 року розмір його грошового забезпечення збільшився на 600,02 грн., а тому, на його переконання, сума належної індексації за наведеним ним розрахунком складає 3658,73 грн. і саме в такому розмірі підлягала виплаті з 01.03.2018.

Також позивач посилається, зокрема на практику Львівського окружного адміністративного суду у справах №№ 380/7601/20 та № 380/7608/20.

Разом з тим, апелянт вказує, що відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для обмеження його законних прав.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині, що стосується встановлення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, зазначаючи, що у зв`язку з прийняттям КМУ постанови № 1013 від 09.12.2015 істотно змінився порядок індексації заробітної плати та інших доходів населення і з цього часу, на переконання відповідача, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Разом з тим, апелянт вважає, що до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювалися і що вказаною ним Постановою КМУ № 1013 було визначено базовий місяць (січень 2016 року), від якого в подальшому необхідно відштовхуватися для проведення індексації.

Крім того, апелянт стверджує, що визначення базового місяця належить до дискреційних повноважень органу, яким здійснюється відповідне нарахування та виплата та посилається, зокрема на практику Великої Палати Верховного Суду у справі № 815/1226/18, Верховного Суду у справі № 461/5775/16-а.

З цих та інших підстав апелянти вважають, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 та від 09.02.2021 було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 16.03.2021.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить відмовити в задоволенні такої скарги, наполягає на своїй правовій позиції та стверджує про безпідставність доводів апелянта позивача.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 03.02.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі № 580/3430/19 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме за період з 01.01.2016 по 03.02.2019.

23.01.2020 Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. у справі №580/3430/19, перераховано на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення.

Згідно довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 №350/205/192/62/463 вбачається, що позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення:

- за грудень 2015 року у сумі 1027,99 грн. з базовим місяцем - січень 2014 року;

- з січня 2016 року по лютий 2018 року у сумі 4503,21 грн. з базовим місяцем - січень 2016 року;

- з березня 2018 року по січень 2019 року (по день звільнення) у розмірі 77,96 грн. з базовим місяцем - березень 2018 року.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.02.2019 року включно, із застосуванням при її обрахунку базових місяців - січень 2008 року та березень 2018 року, протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, 2017-III), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закону № 1282-ХІІ), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294), постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону № 2011-ХІІ закріплено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: грошовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частиною другою статті 6 цього ж Закону, Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Пунктом 4 Порядку № 1078 установлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Законом № 1282-ХІІ визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтями 2, 4 Закону № 1282-ХІІ, зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

У частині другій статті 5 Закону № 1282-ХІІ закріплено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 року у зв`язку із змінами, внесеними згідно з постановою КМ №77 від 11.02.2016 року; до 01.01.2016 року поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку № 1078).

Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.

Відповідно до п. 1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 4-5 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

У свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008.

У подальшому після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

При цьому, звільнення особи з військової служби жодним чином не скасовує її права на отримання відповідних виплат, що не були нею одержані під час проходження служби за незалежних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Разом з тим, з аналізу вищенаведених правових норм, зокрема приписів Постанов №№ 1294, 704 та Порядку № 1078, убачається, що якщо останнє підвищення окладу за посадою до березня 2018 року відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовця має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Тож, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 як базовий місяць для нарахування індексації необхідно враховувати січень 2008 року, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними, а тому заявлені ним позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

При цьому, доводи апелянта відповідача про те, що у зв`язку з прийняттям КМУ постанови № 1013 від 09.12.2015 істотно змінився порядок індексації заробітної плати та інших доходів населення і з цього часу, на його переконання, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Водночас, у контексті аналізу зазначених доводів апеляції відповідача суд вказує, що визначення базовим місяцем для нарахування позивачу індексації січня 2008 року відповідає порядку індексації заробітної плати та інших доходів населення, наведеним безпосередньо самим відповідачем.

Твердження апелянта відповідача про те, що до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювалися і що вказаною ним Постановою КМУ № 1013 було визначено базовий місяць (січень 2016 року), від якого в подальшому необхідно відштовхуватися для проведення індексації, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, як відзначалося вище, базовий місяць для нарахування індексації залежить від місяця та року підвищення окладу, що в даному випадку (для позивача) відбулося (до 01.03.2018) у січні 2008 року, а після цього вже в березні 2018 року. У січні 2016 року посадовий оклад позивача не підвищувався.

Посилання апелянта відповідача практику Великої Палати Верховного Суду у справі № 815/1226/18 та Верховного Суду у справі № 461/5775/16-а, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що предметом судового розгляду у вказаних справах були зовсім інші правовідносини, а саме щодо здійснення пенсійних виплат, ніж ті, які розглядаються судом в цій справі № 580/3996/20.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог у цій справі.

Перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги позивача, відповідно до ст. 308 КАС України, рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, судова колегія зазначає наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами цієї справи, у період з 01.03.2018 по січень 2019 року включно відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачу індексації його грошового забезпечення, з урахуванням базового місяця - березня 2018 року, тобто у відповідності з вищенаведеними приписами чинного законодавства.

Доводи апеляції позивача про те, що суд першої інстанції вирішуючи його позовні вимоги в цій частині помилково не врахував абзац 4 пункту 5 Постанови № 1078, яким передбачено спеціальний порядок обчислення розміру індексації, судова колегія до уваги не приймає, оскільки у межах адміністративного позову в цій справі позивачем не було оскаржено дій відповідача щодо неправильного визначення/нарахування розміру індексації його грошового забезпечення за вказаний період, а натомість оскаржувалася лише бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації, зокрема, за цей період.

Втім, як відзначалося вище, за період з 01.03.2018 по січень 2019 року включно відповідачем було здійснено індексацію грошового забезпечення позивача та виплачено йому відповідні кошти.

Тому, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною оскаржуваної ним бездіяльності відповідача та, як наслідок, у задоволенні похідних позовних вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити дії (нарахувати та виплатити відповідну індексацію, зокрема згідно з абзацом 4 пункту 5 Постанови № 1078).

Згідно з частиною п`ятою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Тож, у суду апеляційної інстанції у цьому випадку відсутні достатні правові підстави та повноваження для здійснення перевірки дій відповідача щодо нарахування позивачу індексації за період з 01.03.2018 по січень 2019 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Постанови № 1078.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до завдань адміністративного судочинства, регламентованих ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягає лише порушене право. Тобто, для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії (у даному випадку здійснити нарахування та виплату індексації відповідно до абзацу 4 пункту 5 Постанови № 1078) суд має визнати протиправними відповідні дії або бездіяльність (у даному випадку щодо нарахування та виплати позивачу індексації без дотримання вимог абзацу 4 пункту 5 Постанови № 1078). Однак, як наголошувалося вище, позивачем у цій справі такі позовні вимоги (щодо визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу індексації без дотримання вимог абзацу 4 пункту 5 Постанови № 1078) не заявлялися.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні відповідних позовних вимог в цій справі.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року без змін.

Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 16 березня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк