Справа № 308/6434/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/6434/20 пров. № А/857/2014/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєва Микити Сергійовича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року (головуючий суддя Лемак О.В., м.Ужгород) у справі № 308/6434/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєва Микити Сергійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєва Микити Сергійовича (далі відповідач), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАМ № 2725121 від 22 червня 2020 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн з чим не погоджувався.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року позов задоволено:

- скасовано постанову інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєва Микити Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2725121 від 22 червня 2020 року;

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєв Микита Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на неправильність дослідження судом першої інстанції обставин справи, а відтак на помилковість його висновків. Зазначає, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР), оскільки не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі поліс ОСЦПВ). Крім того, зазначає, за базами даними Моторно (транспортного) страхового бюро України поліс страхування за транспортним засобом позивача на момент притягнення до адміністративної відповідальності зареєстровано не було.

У відповідь на апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому заперечує проти вимог відповідача. Зазначає, що апелянт необґрунтовано покликається на ст.122 КУпАП, оскільки за порушення передбачене цією статтею до адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того зазначає, що відповідач не проінформував позивача про підстави зупинки транспортного засобу, а отже зупинив позивача всупереч встановленому порядку, а як наслідок не прав вимагати пред`явлення страхового полісу для перевірки.

Учасники справи, їх представники в судове засідання на розгляд справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, а порядок повідомлення їх учасників ст. 268 цього ж Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За відсутності сторін, на підставі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Зі змісту оскарженої постанови серії ЕАМ № 2725121 від 22 червня 2020 року судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz A140, номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Грушевського в м.Ужгороді порушив вимоги знаку 5.16 ПДР «рух по смугам поворот тільки праворуч або рух прямо» здійснив маневр поворот ліворуч чим порушив п. 8.4. «г». При перевірці документів не пред`явив поліс ОСЦПВ, чим порушив 2.1. «ґ» ПДР відсутність у водія поліса полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За скоєне позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено покарання у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З прийнятою постановою позивач не погодився, відтак звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не обґрунтував та не довів належними та допустими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.2.1. «ґ» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення):. У випадку невиконання вимог цього пункту водій транспортного засобу підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Згідно зі ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскарженого рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що за наявності обов`язку відповідача доводити правомірність прийнятого ним рішення, позивач не позбавлений обов`язку аргументувати свої вимоги відповідними доказами. Формальна незгода позивача з рішенням відповідача не може бути підставою для його скасування.

За обставинами справи позивач не заперечує факт керування 22 червня 2020 року автомобілем Mercedes-Benz A140, номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Грушевського в м.Ужгороді та його зупинку працівникам поліції.

Як вбачається з матеріалів справи правомірність прийнятого рішення відповідач підтверджує інформацією отриманою з електронного ресурсу Моторно (транспортного) страхового бюро України, відповідно до якої за транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 , тобто автомобілем, яким керував позивач в момент зупинки працівниками поліції (22 червня 2020 року) не зареєстровано полісу ОСЦПВ, що є порушенням вимог ПДР України.

Зі змісту позовної заяви апеляційним судом встановлено, що доводи позивача зводяться до зазначення причини зупинки транспортного засобу, доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, а також про складання працівниками поліції оскарженої постанови. При цьому позивач жодних доводів чи заперечень щодо суті правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, як спростувань щодо факту відсутності у нього полісу ОСЦПВ не вказав. Відтак, апеляційний суд вважає, що позивач не обґрунтував свої позицію, обмежившись формальною незгодою з рішенням відповідача.

Щодо покликань позивача у відзиві на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та неінформування його працівником поліції про причини зупинки апеляційний суд звертає увагу на зміст оскарженої позивачем постанови. У ній чітко зазначено в чому полягали підстави для зупинки автомобіля, яким керував позивач. Позивач постанову отримав одразу після її складання, а відтак щодо причин зупинки йому надано вичерпну інформацію. Тому, доводи позивача про відсутність права у відповідача перевіряти наявність страхового поліса суд оцінює критично та сприймає як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Лебедєва Микити Сергійовича задовольнити, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року у справі № 308/6434/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний