Справа № 335/1001/21
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1001/21 2-а/335/52/2021
РІШЕННЯ
15 березня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Кравченка Володимира Івановича про скасування постанови серії ЕАН № 3672818 від 16 січня 2021 р. про накладення адміністративного стягнення,
01.02.2021 до суду надійшов позов ОСОБА_1 в особі адвоката Фельського Сергія Леонідовича до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Кравченка Володимира Івановича про скасування постанови серії ЕАН № 3672818 від 16.01.2021 про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позову зазначено, що 16.01.2021 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3672818, відповідно до якої зазначено, що 16.01.2021 о 12:51 год., водій керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, судове засідання призначене на 15.03.2021.
Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому ст. 268 КАС України. Відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, відповідачем до суду не подано.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 16.01.2021 серії ЕАН № 3672818 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він керував транспортним засобом BJ 1043, державний номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України (з 01.10 по 01.05 на ТЗ поза населеним пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Позивач з прийнятою постановою не погодився та оскаржив її до суду з мотивів, на думку позивача, невідповідності вказаної постанови вимогам КУпАП та у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 2статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Пункт 19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно ч. 3 ст. 77 КАС України,докази суду надають учасники справи. Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачу по справі інспектору молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 надавалась можливість надати відзив на позов, у якому висловити свої заперечення, спростовувати доводи позивача, надавати докази своєї незгоди, але він за власним бажанням не скористався своїм процесуальним правом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, в пункті 7 оскаржуваної постанови не зазначено про наявність відеозапису, як доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У вказаному пункті наявний лише запис здійснений не друкарським способом (від руки) «А100089», з якого неможливо встановити жодної інформації.
Слід зазначити, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення позивачем не надано.
Згідно пункту 9.1 (г), 9.8, розділу 9 (Попереджувальні сигнали), попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
Разом з тим, частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.
Отже, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, водії несуть адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою, ліхтаря заднього ходу), а не під час здійснення водієм прямолінійного руху транспортного засобу.
Таким чином, у Відповідача не було підстав для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що зазначена стаття не передбачає відповідальності саме за таке порушення.
Правила дорожнього руху у п. 9.8 передбачають обов`язок водія увімкнути ближнє світло фар, проте ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності за невиконання цих вимог. Не ввімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби за таких умов підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу).
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідач (інспектор поліції), в порушення вимог КУпАП не встановив дійсні обставини вчинення такого адміністративного правопорушення, зокрема: саме ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевказане у сукупності, постанова ЕАН № 3672818 від 16.01.2021 року винесена з грубим порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, без повного з`ясування обставин.
Крім того, суду не вдається встановити, чи було дотримано порядок розгляду справи та роз`яснені інспектором Кравченком В.І. позивачу ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституція України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП.
Так, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем надано не було, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Розмір судових витрат підтверджується відповідними доказами (договір про надання правової допомоги від 27.01.2021, рахунком від 27.01.2021 на оплату послуг, квитанцією до прибуткового касового ордера від 27.01.2021 про сплату 2500,00 грн., актом приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2021), а також квитанцією про сплату судового збору від 28.01.2021 у розмірі 454,00 грн. Отже, судові витрати позивача складають 2500,00 грн. витрат на правову допомогу і 454,00 грн. витрат за сплату судового збору.
Отже, оскільки інспектор є посадовою особою Управління патрульної поліції у Запорізькій області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, то зазначені судові витрати підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3672818 від 16 січня 2021р., складену інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Кравченком Володимиром Івановичем за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ) понесені судові витрати в сумі 2954,00 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні) грн., за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судове рішення складене та підписане 15 березня 2021 року.

Суддя І.П. Соболєва