Справа № 580/369/21
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року справа № 580/369/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

представника позивача Конопатської В.О. (за довіреністю),

третьої особи Писаренко Л.І. (особисто),

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі позивач) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення штрафу від 18.01.2021 у виконавчому провадженні №63968885.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно наклав на позивача штраф спірною постановою, оскільки рішення суду виконане позивачем у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою від 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

26.02.2021 суд ухвалою залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа) та відклав підготовче засідання на 15.03.2021 на 16 год. 00 хв.

Ухвалою від 26.02.2021 суд продовжив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк розгляду справи.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання, суд не повідомив, натомість 12.03.2021 подав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Усною ухвалою від 15.03.2021, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на те, що позивачем рішення суду не виконане у повному обсязі, оскільки субсидія призначена їй з жовтня 2018 року до квітня 2019 року, а не на 12 місяців. Крім того зазначила, що фактично кошти за призначену субсидію їй не повернуті.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №580/2183/20, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020:

- визнано протиправним та скасовано витяг з протоколу№19 від 21.05.2020 засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради прийняти рішення про надання житлової субсидії на оплату комунальних послуг з 1 жовтня 2018 року ОСОБА_1 .

З метою примусового виконання вказаного рішення Черкаський окружний адміністративний суд 18.12.2020 видав ОСОБА_1 виконавчий лист, на підставі якого головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. постановою від 21.12.2020 відкрила виконавче провадження №63968885.

Листом від 11.01.2020 (вх. ДВС від 13.01.2020 №122) ОСОБА_1 повідомила державного виконавця, що вищевказане рішення суду виконане боржником частково, оскільки субсидію призначено з жовтня 2018 року до квітня 2019 року. При цьому, наступним рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради субсидію ОСОБА_1 призначено лише з 01.10.2019.

Листом від 12.01.2021 №127/28-5/01-10 позивач повідомив державного виконавця про повне фактичне виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №580/2183/20.

До вказано листа додано витяг з протоколу №50 від 15.12.2020 засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державних соціальних виплат, пільг та житлових субсидій відповідно до якого ухвалено: «на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 по справі №580/2183/20, призначити житлову субсидію з 01.10.2018 на фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства, та зважаючи на складні життєві обставини, врахувати ОСОБА_2 фактичні розміри доходу».

18.01.2021 державним виконавцем Вельган О.В. складено акт про невиконання боржником (позивачем у даній справі) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №580/2183/20.

Спірним у цій справі рішенням державного виконавця Вельган О.В. від 18.01.2021 у виконавчому провадженні №63968885 накладено на позивача штраф в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

На підставі п.18 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень згідно з ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Пунктом 16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

На підставі ч.1 цієї статті у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 №586/22631/17 зауважив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд врахував, що спірною постановою штраф застосований за невиконання позивачем рішення суду у справі №580/2183/20.

Невиконання судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 КАС України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання.

Суд звертає увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №580/2183/20:

- визнано протиправним та скасовано витяг з протоколу№19 від 21.05.2020 засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради прийняти рішення про надання житлової субсидії на оплату комунальних послуг з 1 жовтня 2018 року ОСОБА_1 .

При цьому, ні мотивувальна, ні резолютивна частини вказаного рішення суду не визначає кінцевої дати надання субсидії ОСОБА_1 .

З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що під час вирішення спору суд керувався чинними станом на час звернення третьої особи із заявою (18.11.2018) про призначення субсидії нормами Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі Положення №848).

Так, відповідно до п.15 вказаного Положення житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

З аналізу наведеної норми вбачається, що субсидія призначається з місяця звернення за її призначенням до закінчення опалювального сезону та розраховується на 12 місяців (на опалювальний та неопалювальний сезони).

Водночас, як вбачається із повідомлень про призначення субсидії, ОСОБА_1 субсидія на оплату житлово-комунальних послуг розрахована за період жовтень 2018 року квітень 2019 року включно, що суперечить вищенаведеним нормам Положення №848.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що боржником (позивачем у цій справі) не у повному обсязі виконане рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №580/2183/20.

Посилання третьої особи, що кошти за призначену субсидію їй не повернуті, суд не бере до уваги, оскільки питання повернення коштів не було предметом розгляду справи №580/2183/20 та судом не вирішувалось.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства. Європейський суд з прав людини неодноразово у судових рішеннях вказував, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Конституційний Суд України у абз.3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Отже, виконання судового рішення, у першу чергу, полягає у захисті порушених прав особи, які відновлені судовим рішенням.

Статтею 2 Закону №1404-VIIІ визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У спірних відносинах державним виконавцем було дотримано вказаних принципів.

Тому суд дійшов висновку, що спірне рішення прийняте за наявності правових підстав, вказаних у ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.А. Рідзель