Справа № 240/442/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/442/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

16 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії із визначенням основного розміру пенсії як 76% сум грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 позов задоволено.

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить замінити позивача у справі на правонаступника у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 заяву ОСОБА_2 про заміну позивача правонаступником задоволено.

Замінено вибувшого позивача - ОСОБА_1 - на його правонаступника - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 76% до 70% сум грошового забезпечення з 01.01.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з 01.01.2018 у основному розмірі 76% сум грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020.

Згідно копії свідоцтва про смерть від 28.10.2020 серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання заборгованості з виплати пенсії правонаступник має у випадку, якщо такі були присуджені померлому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак останнім не отримані.

Відповідно до свідоцтва про одруження від 03.02.1973 серії НОМЕР_3 заявник - ОСОБА_2 - є дружиною ОСОБА_1 .

Згідно довідки КПВЖРЕП №1 Житомирської міської ради ОСОБА_2 до дня смерті свого чоловіка - ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_2 надано заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є доньками ОСОБА_1 , про відступ від своїх прав на спадщину батька.

На підставі вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини та підлягає виплаті його дружині ОСОБА_2 за умови звернення за нею не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, судом не встановлено жодних обставин, за яких не могло би бути визнано право ОСОБА_2 на отримання пенсії після смерті її чоловіка, а відтак і на застосування інституту процесуального правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу. Однією із підстав процесуального правонаступництва є смерть позивача.

З огляду на викладене, суд вважає заяву про заміну сторони у даній справі обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ст.1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З матеріалів справи та обставин встановлених судом вбачається, що згідно копії свідоцтва про смерть від 28.10.2020 серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про одруження від 03.02.1973 серії НОМЕР_3 заявник - ОСОБА_2 - є дружиною ОСОБА_1 .

Згідно довідки КПВЖРЕП №1 Житомирської міської ради ОСОБА_2 до дня смерті свого чоловіка - ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_2 надано заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є доньками ОСОБА_1 , про відступ від своїх прав на спадщину батька.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.91 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до вимог ст.52 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Як передбачено ст. 61 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Схожа позиція викладена у постанові Верховного Суду №2-а-1710/11 від 13.12.2018.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч.4 ст.379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку нобхідності заміни боржника чи стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Проте, визначальною ознакою в межах вирішення даної заяви є завершальна стадія судового процесу, а саме чи виконане судове рішення чи ні.

В свою чергу, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено, що рішення суду першої інстанції виконане.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що задля завершення судового процесу в межах даної справи є належним заміна відповідача.

Разом з тим, згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п.36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.