Справа № 813/5929/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/5929/15 пров. № А/857/9237/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ніколіна Володимира Володимировича в адміністративній справі №813/5929/15 за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, виконавчого комітету Винниківської міської ради, міського голови міста Винники Квурта Володимира Леонідовича, колишнього міського голови міста Винники Уварова Сергія Віталійовича, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добоша Юрія Олеговича, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, накладення штрафу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, стягнення компенсації та індексації,,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №813/5929/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, виконавчого комітету Винниківської міської ради, міського голови м. Винники ОСОБА_2 , колишнього міського голови м. Винники Уварова С.В., Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добоша Ю.О., відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, накладення штрафу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, стягнення компенсації та індексації, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2020.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Качмара В.Я. від розгляду справи №813/5929/15. Справу передано для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст.31 КАС України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя Ніколін В.В., судді Большакова О.О., Гінда О. М.

01.02.2021 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід суддям, у тому числі й судді Ніколіну В.В., в обґрунтування якої покликається на те, що перелічені нею у заяві судді, в тому числі й суддя Ніколін В.В. не можуть розглядати дану справу, оскільки вони з 2008 року по даній справі виносили завідомо неправосудні рішення, які були скасовані Верховним Судом України та двічі Європейський суд з прав людини від 17.07.2014 по справі «Яворенко та інші проти України» та від 29.03.2018 «Рашитов та інші проти України» визнав їх дії упередженими. Дані судді приймали свій відвід або самовідвід. Їх було притягнуто до дисциплінарної відповідальності Вищою кваліфікаційною комісією суддів.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ніколіна В.В., колегія суддів вважає за необхідне задовольнити таку заяву, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Дотримання цієї гарантії забезпечується як правом учасників справи на спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, чим забезпечується його незалежність в кожному окремому провадженні, так і правом судді за наявності визначених процесуальним законодавством підстав заявляти самовідвід.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що позивач заявляє відвід на підставі статті 36 КАС України, якою передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі а саме, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Така ж правова позиція закріплена в п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 (заява № 16695/04).

Крім того, у п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Підходи щодо упередженості та безсторонності з боку суддів викладено у рішенні ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України».

У пунктах 66, 69, 70 цього рішення зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, таку природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

Крім того, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям, зокрема, коли забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

На неупередженість судді як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2016 (схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З системного аналізу наведених положень та норм КАС України можна дійти висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно із зазначеними нормами унеможливлюється участь судді в розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду будь-яких сумнівів щодо його неупередженості.

Тому, на думку колегії суддів, якщо в учасника процесу, особа судді викликає несприйняття, неспокій, невпевненість у неупередженості, такий учасник процесу має право на відвід судді.

Як видно зі змісту заяви про відвід суддів від 01.02.2021, у Донець Г.М. наявні сумніви в об`єктивності та неупередженості певних суддів, у тому числі судді Ніколіна В.В. При цьому, Донець Г.М. покликається на те, що перелічені нею у заяві судді, в тому числі і суддя Ніколін В.В. з 2008 року по даній справі виносили завідомо неправосудні рішення, які були скасовані Верховним Судом України та двічі Європейський суд з прав людини від 17.07.2014 по справі «Яворенко та інші проти України» та від 29.03.2018 «Рашитов та інші проти України» визнав їх дії упередженими.

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 щодо відводу судді Ніколіна В.В. від розгляду справи №813/5929/15 необхідно задовольнити з метою забезпечення виключення у позивача сумнівів у неупередженості складу суду.

Згідно з вимогами частин першої - третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини другої статті 41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, справу необхідно передати на повторний автоматизований розподіл для визначення нового складу колегії суддів.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ніколіна Володимира Володимировича в адміністративній справі №813/5929/15 задовольнити.

Адміністративну справу №813/5929/15 передати для повторного автоматизованого розподілу в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда