Справа № 420/3067/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3067/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Ростомова Г.А.

представника відповідача - Нідзельського З.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року у ВП №63790253.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Представник позивача в судове засідання з`явився. Позов обґрунтований позивачем тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в рамках виконавчого провадження ВП №63790253 жодних примусових дій державним виконавцем не було застосовано, ним та його сім`єю рішення суду було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено державного виконавця, а актом виконавця підтверджено виконання рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що в своїй заяві до відділу ОСОБА_2 від 11.12.2020 року зазначив, що із зазначеної адреси АДРЕСА_1 він із своєю сім`єю не проживає, а короткочасні візити до вказаного будинку викликані виключно забиранням речей побутового характеру (зокрема одягу) для нього та його сім`ї. Відповідно до частини 3 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Отже враховуючи дані зазначеної заяви ОСОБА_2 відповідач дійшов висновку що боржником виселення не здійснено до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням суду у справі № 520/9520/18 задоволено позов ОСОБА_3 та усунуто перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності шляхом виселення з будинку АДРЕСА_1 сім`ї ОСОБА_4 - подружжя ОСОБА_4 з дітьми.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року по справі №520/9520/18, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

23 вересня 2020 року постановою Верховного Суду у справі №520/9520/18 постанову Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року залишено в силі.

За результатами розгляду справи № 520/9520/18 Верховний Суд дійшов висновку про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без визначення місця проживання в порядку ст. 109 ЖК України.

Позивач зазначає, що після отримання постанови Верховного Суду, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року по справі № 520/9520/18 ним та його сім`єю було виконано до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нідзельським З.А. 02.12.2020 року відкрито виконавче провадження №63790253.

Позивач зазначає, що після отримання 05.12.2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2020 року №63790253, він здійснив візит до ДВС, однак його та його представника не було допущено через карантинні заходи.

У зв`язку із чим, 11.12.2020 року позивач направив до відповідача лист, в якому повідомив про те, що рішення суду ним виконано, за спірною адресою: АДРЕСА_1 позивач, разом зі своєю сім`єю не проживає починаючи з листопада 2020 року, а короткочасні візити до вказаного будинку викликані виключно отриманням/забиранням речей побутового характеру (зокрема одягу) для нього та його сім`ї.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту сусідів дому за адресою: АДРЕСА_1 від 08.01.2021 року, сім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 1 листопада 2020 року.

Згідно акту державного виконавця від 21.12.2020 року боржником ОСОБА_2 рішення суду виконано в повному обсязі, у зв`язку із чим Другим Київським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63790253 від 22 грудня 2020 року та виведення в окреме провадження стягнення виконавчого збору з боржника.

22 грудня 2020 року Другим Київським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №63790253 у розмірі 10000 грн.

Позивач не погодився із вказаною постановою про стягнення виконавчого збору та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1, 3, 5, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочалося прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент винесення державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нідзельським З.А. постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2020 року №63790253, в якій зазначено про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 грн., рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року по справі № 520/9520/18 виконано позивачем самостійно.

Виконання позивачем рішення суду до відкриття виконавчого провадження підтверджується наявним в матеріалах справи актом сусідів від 08.01.2021 року, відповідно до якового позивач разом зі своєю сім`єю не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1 листопада 2020 року та актом державного виконавця від 21.12.2020 року.

При цьому, акт державного виконавця підтверджує факт виконання позивачем рішення суду, однак в даному акті виконавцем не зазначено дати виконання позивачем рішення суду.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів виконання позивачем рішення суду вже після відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку, оскільки відповідач не спростував доводи позивача, не довів виконання рішення суду вже після відкриття виконавчого провадження, не надав доказів, які б свідчили, що виконання рішення суду добровільно відбулося вже після вчинення будь-яких дій державним виконавцем в виконавчому провадженні, суд вважає, що в даному випадку мають бути застосовані положення ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають випадок, в якому виконавчий збір не стягується.

Крім того, суд звертає увагу, що державним виконавцем в виконавчому провадженні ВП №63790253 не вчинялися будь-які дії, направлені на примусове виконання рішення суду, а тільки актом констатовано факт його виконання, що також виключає стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів направлення оскаржуваної постанови позивачу та обґрунтованість її винесення не в день відкриття виконавчого провадження, що передбачено положеннями ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а через 20 днів з дня відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що у Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року у ВП №63790253, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065, ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року у ВП №63790253 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року у ВП №63790253.

Стягнути з Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.