Справа № 520/9942/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 р. Справа № 520/9942/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 16.11.20 по справі № 520/9942/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 6,Код ЄДР 00034022) про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2020 року №31, п.14; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , Код ЄДР НОМЕР_2 ) повторно скласти з урахуванням висновків суду та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 3-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним позивачем разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530; зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який визнаний інвалідом 3-оїгрупи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням висновків суду та раніше отриманих сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 6,Код ЄДР 00034022) про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2020 року №31, п.14.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , Код ЄДР НОМЕР_2 ) повторно скласти з урахуванням висновків суду та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 3-ої групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним позивачем разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Зобов`язано Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530) вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який визнаний інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини відповідно до вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей в Порядку, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у апеляційній скарзі посилається на те, що судом помилково застосовано норми матеріального права та неправильно обґрунтовано норму щодо термінів виплати (доплати) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві протягом двох років в контексті пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. У спірних правовідносинах дана умова не дотримана. Зазначає, що в спірних правовідносинах урахуванню підлягають висновки Верховному Суду, викладені у постанові від 20.02.2020 у справі №806/714/18 та від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 19.03.2005, також він є ветераном війни-інвалідом війни 3 групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 від 05.11.2019.

Позивач з серпня 1991 року по 17.06.2019 року перебував на військовій службі. З 17.05.2013 року по 17.06.2019 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_5 .

21.08.2014 в ході виконання бойового завдання в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей по звільненню населених пунктів: Жданівка, Комунарськ, Нижня Кринка під час здійснення висадки з бойової машини та заняття визначених позицій позивачем отримана травма коліна лівої ноги, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Командира в/ч НОМЕР_6 за формою 5 від 30.03.2018 року № 1019/3, актом спеціально розслідування від 10.02.2018 року, наказом Командира в/ч НОМЕР_5 від 10.02.2018 року № 328, випискою із МКСХ №463 за період з 17.01.2018 року по 26.01.2018 року (а.с. 18-19).

25.01.2018 позивачу Військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_7 встановлено причиний зв`язок між отриманою травмою та фактом проходження військової служби (довідка №266 від 25.01.2018 року), висновок ВЛК : ТАК, травма пов`язана з проходженням військової служби. Аналогічні висновки зазначені в довідки ВЛК № 366 від 07.04.2015 (копія додається, оригінал у позивача) (а. с. 23).

20.05.2015 Новомосковською міжрайонною МСЕК Дніпропетровської області позивачу встановлено 25% втрати працездатності без встановлення групи інвалідності з причин отримання травми, що пов`язана з захистом Батьківщини (а.с. 31).

За результатами встановлення ступеню працездатності позивач подав рапорт на виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отримання травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, позивачу виплачено 21315 грн. одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.

19.01.2018 року позивачу діагностовано застаріле пошкодження рогу медіального меніску на фоні дегеративних змін менісків, ходондроматія суглобових поверхонь І-ІІ ст., як наслідок отриманої травми коліна лівої ноги 21.08.2014 року та проведено операцію - артроскопію лівого колінного суглобу, що підтверджено випискою із МКСХ №463 за період з 17.01.2018 року по 26.01.2018 року.

11.04.2019 року згідно свідоцтва про хворобу №615 госпітальної ВЛК терапевтичного профілю в/ч НОМЕР_8 визначено, що захворювання та травма позивача так, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини. Позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 30.05.2019 року №55 звільнено підполковника ОСОБА_2 з військової служби у запас за п.п. "б" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами військової служби) (а.с. 39).

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_5 (по строковій частині) від 18.06.2019 року №122 позивача з 17.06.2019 виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Новобоварського РВК м. Харків.

З 08.10.2018 позивачу за результатами отриманої травми, що пов`язана з захистом Батьківщини обласною МСЕК вперше встановлено третю групу інвалідності з зазначених причин, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 АЛЛ № 980338 від 23.10.2019 року зі строком дії до 01.11.2020 (а.с. 44).

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідністі внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Харківський ОВК листом за вих. №940/ВЗС від 23.03.2020 надіслав позивачу витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 28.02.2020 №31, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін, а за положеннями ч.4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у разі перевищення дворічного терміну між первинним встановленням групи інвалідності та її підвищення доплата допомоги не здійснюється.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Посилання відповідача на ч. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 8 Порядку в частині пропуску позивачем дворічного терміну, суд визнав помилковим, оскільки 2 абз. ч. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлює, що даний дворічний термін рахується від часу призначення інвалідності, а позивачу інвалідність встановлена вперше 08.10.2018, тобто дворічний термін після первинного встановлення позивачу інвалідності не минув.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченими Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Так, право на виплату одноразової грошової допомоги передбачено Законом №2011-ХІІ, який було доповнено ст.ст. 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 №5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Змістовно абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Окрім того, абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абз. 1 та 2 п. 4 ст. 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З метою реалізації норм ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 975, п. 3 якого (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

-у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (далі також - МСЕК).

У постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 зроблено такий правовий висновок:

"Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.

З огляду на вищевикладене, судова палата вважає за необхідне відступити від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), 21.06.2018 (справа №760/11440/17), 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшла такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після)."

Своєю чергою, у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 розглянуто питання обмеження одноразової грошової допомоги строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я та зроблено такі висновки:

"ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату ОГД, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.

З огляду на вищезазначене, судова палата дійшла висновку, що дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно.

При цьому, держава, незалежно від завершення цього дворічного строку, зберігає для такої особи всі інші, окрім права на отримання ОГД, гарантії права на соціальний захист, гарантованого, зокрема частиною п`ятою статті 17 (держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) та статтею 46 Конституції України (Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними), які деталізовані в низці Законів України та підзаконних нормативно-правових актах.

Таким чином, за наслідками розгляду цієї справи, виходячи з чинного на час виникнення спірних правовідносин правового регулювання, можна зробити наступні висновки:

- встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати ОГД;

- встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату ОГД з урахуванням раніше виплаченої суми;

- дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності".

Застосовуючи наведені вище висновки судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду до обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у цій справі судом першої інстанції було встановлено, що 20.05.2015 Новомосковською міжрайонною МСЕК Дніпропетровської області позивачу встановлено 25% втрати працездатності без встановлення групи інвалідності з причин отримання травми, що пов`язана з захистом Батьківщини (а.с. 31). За результатами встановлення ступеню працездатності позивач подав рапорт на виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отримання травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, та позивачу виплачено 21315 грн одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Своєю чергою, 08.10.2018 позивачу за результатами отриманої травми, що пов`язана з захистом Батьківщини обласною МСЕК вперше встановлено третю групу інвалідності з зазначених причин, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 АЛЛ № 980338 від 23.10.2019 зі строком дії до 01.11.2020 (а.с. 44).

Оскільки між подіями втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби і оглядом, за наслідком якого позивачу встановлено безтерміново ІІІ групу інвалідності, минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення прийнято без повного дослідження всіх обставин справи та з помилковим тлумаченням приписів пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скарга на те, що позивач мав різні соціальні статуси в період визначення ступеню втрати працездатності без встановлення інвалідності (був військовослужбовцем за контрактом) та в період встановлення інвалідності (звільнений з військової служби) жодним чином не впливає на інше правозастосування норм п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, адже вказаною нормою передбачено обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком без відношення до статусу військовослужбовця (перебування на службі / звільнений з військової служби).

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 520/9942/2020 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов