Справа № 420/14856/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому (з урахуванням уточненої позовної заяви, вхід. № 231/21 від 04.01.2021 року) позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поверненні позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11750,00 грн., викладеної в листі від 12.10.2020 за вих. № 1500-0502-8/78074;

- зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) в розмірі 11750,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2306 від 24.09.2020 р. на суму 11750,00 грн., виданої АБ «Південний».

Ухвалою суду від 11.01.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- 24 вересня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тихомировою К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 533 (реєстраційний номер нотаріальної дії), згідно якого позивач придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- відповідно до податкового законодавства України, позивачем перед укладенням договору купівлі-продажу від 24.09.2020 було сплачено на бюджетний рахунок збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 11 750,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2306 від 24.09.2020 р. на суму 11 750 грн. видані Акціонерний банк «Південний»;

- вимогами п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 передбачено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Вказане нерухоме майно, квартира, придбане позивачем за договором купівлі-продажу від 24.09.2020 вперше. Інше нерухоме майно, крім вказаного, позивачем не придбавалось. У зв`язку з чим, позивач вважає, що при укладені зазначеного договору купівлі-продажу він був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як громадянин, яка придбаває житло вперше, а тому, вважає, що сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 11 750,00 грн. підлягає поверненню;

- 01.10.2020 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі за текстом - ГУ ПФУ в Одеській області) з проханням повернути сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 11 750,00 грн. шляхом сформування та надання до Управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі за текстом - ГУ ДКС України в Одеській області) подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна;

- листом ГУ ПФУ в Одеській області від 12.10.2020 за вих. № 1500-0502-8/78074 позивачу було відмовлено у складанні подання на повернення вказаного збору посилаючись на відсутність підстав. У листі зазначалось, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а подання може бути сформовано лише за наявності документального підтвердження компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єкти таких прав, функціонує лише з 01.01.2013, а тому не є повним реєстром щодо прав на нерухоме майно;

- позивач вважає, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області викладена у листі від 12.10.2020 за вих. №1500-0502-8/78074 про відмову у наданні подання є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Як вбачається з п. 2.3 договору купівлі-продажу від 24.09.2020 вартість об`єкту договору нерухомого майна складає 1 175 000,00 грн., у зв`язку з чим сума збору на обов`язкове державне пенсійне страхування становить 11 750,00 грн. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (п. 9 ст. 1 Закону №400/97-ВР). Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, позивач перед укладенням договору купівлі-продажу від 24.09.2020 був зобов`язаний сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості об`єкта нерухомого майна, який склав 11 750,00 грн., оскільки нотаріус відмовлялась проводити нотаріальні дії без наявності документального підтвердження позивачем сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Разом з тим, придбане позивачем житло є таким, що придбане позивачем вперше шляхом укладення договору купівлі-продажу та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.09.2020. Інше житло, до придбаної вказаної квартири, позивачем не придбавалось та договори купівлі-продажу про придбання позивачем нерухомого майна не укладались. Позивач вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу від 24.09.2020 позивач не мав статусу платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та помилково сплатив вказаний збір до вчинення нотаріальної дії;

- вказані у листі ГУ ПФУ в Одеській області від 12.10.2020 за вих. №1500-0502-8/78074 підстави відмови у наданні подання про повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є необґрунтованими та незаконними;

- відсутність створення в державі компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно або іншого механізму перевірки органами Пенсійного фонду України придбання громадянином житла вперше не повинно порушувати чи обмежувати права громадянина на отримання ним помилково сплаченого збору та не повинно покладати на фізичну особу обов`язок доводити факт придбання нерухомого житла вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. З аналогічних правовідносин є правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 30.01.2018 (справа №819/1498/17), від 31.01.2018 (справа №819/1667/17), від 20.02.2018 (справа №819/1730/17) та від 14.05.2019 (справа №819/145/17);

- оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справлення надходжень до бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та подання до органів ДКС України в Одеській області подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету;

- за відсутності сформованого подання відповідачем до ГУ ДКС України в Одеській області унеможливлює повернення позивачу помилково сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 11 750,00 грн.;

- посилання ГУ ПФУ в Одеській області у своєму листі від 12.10.2020 за вих. № 1500-0502-8/78074 на відсутність підстав сформувати подання є незаконним, оскільки підстави відмови не обґрунтовані на законодавчому рівні з посиланням на порушення або невиконання позивачем норм права. У зв`язку з чим, винесене рішення ГУ ПФУ в Одеській області грубо порушує права позивача та позбавляє її права на отримання помилково сплаченого збору;

- на законодавчому рівні врегульовано питання щодо повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та визначено порядок і умови повернення коштів Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, затверджене в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів;

- позивач вважає, що відсутність створення в державі компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно або іншого механізму перевірки органами Пенсійного фонду України придбання громадянином житла вперше, не повинно порушувати чи обмежувати права позивача на отримання позивачем помилково сплаченого збору.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Цим Законом визначено конкретні обставини звільнення громадян від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування якими є: придбавання житла і перебування у черзі на отримання житла (виключно у сукупності цих обставин); придбавання житла вперше. Проте, позивачем не надано жодних доказів того, що він придбав житло і перебував у черзі на одержання житла або придбав житло вперше;

- повернення зазначеного збору здійснюється Державною казначейською службою за поданням органу Пенсійного фонду України. Враховуючи, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, таке подання може бути сформовано лише за наявності документального підтвердження компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно;

- з 01.01.2013 функціонує Державний реєстр прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) як єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Зазначений Реєстр включає в себе відомості про зареєстровані лише після 01.01.2013 речові права, що були внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому не є повним реєстром щодо прав на нерухоме майно. Таким чином, надати позивачу подання на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11 500,00 грн неможливо;

- щодо вимоги позивача саме подати до Головне управління державної казначейської служби України у місті Одеса подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Копію ухвали суду від 11.01.2021 року та копію позовної заяви з додатками та матеріали, надані на усунення недоліків позовної заяви, отримано представником третьої особи 26.01.2021 року, про що свідчить розписка про отримання. (а.с.30)

Станом на 12.03.2021 року письмові пояснення третьої особи щодо позову та/або відзиву, або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для їх подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від третьої особи до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані сторонами, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

24 вересня 2020 року між позивачем, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 553, про те, що: продавець передає у власність, а покупець приймає у власність належну продавцю на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Продаж зроблений за 1175000,00 (один мільйон сто сімдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.) гривень. Розрахунок між сторонами за зазначений в договорі об`єкт згідно вимог чинного законодавства України був проведений в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем до підписання договору коштів на рахунок продавця, відкритий в ПАТ «БАНК ВОСТОК». (а.с.6-8)

У зв`язку з чим, відповідно до квитанції від 24 вересня 2020 року позивачем сплачено 11750,00 грн., призначення платежу: 101; ;24140500 збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерух майна ;;;. (а.с.10)

Позивач звернувся до відповідача із заявою (а.с.11), у якій керуючись п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997, Наказом Міністерства Фінансів України «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» № 787 від 03.09.2013, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» № 106 від 16.02.2011, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну казначейську службу України» № 215 від 15.04.2015, просив повернути сплачений позивачем збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11750,00 грн. шляхом сформування та подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області подання про повернення ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) в розмірі 11750,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2306 від 24.09.2020 р. на суму 11750 грн.

Відповідно до змісту вказаної заяви її подано з таких підстав:

- 24 вересня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тихомировою К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 533 (реєстраційний номер нотаріальної дії), згідно якого позивач придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- враховуючи вимоги Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-BР від 26.06.1997 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізичні особи, які придбають нерухоме майно, зобов`язані сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка від об`єкту оподаткування, а саме 1 відсоток від повної вартості нерухомого майна;

- згідно договору купівлі-продажу від 24.09.2020р. вартість об`єкту договору нерухомого майна становила 1 175 000,00грн., у зв`язку з чим сума збору на обов`язкове державне пенсійне страхування склала 11 750,00 грн;

- оскільки, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів пов`язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, позивач була змушена сплати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості об`єкта купівлі-продажу, хоча квартира позивачем придбалась вперше;

- таким чином, позивачем при придбані вказаного нерухомого майна, було сплачено на бюджетний рахунок збір на обов`язкове державне пенсійне страхування кошти у сумі 11 750,00 грн., що підтверджується квитанцією;

- проте, відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше;

- вказане нерухоме майно, квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем було придбано вперше.

Листом № 1500-0502-8/78074 від 12.10.2020 року (а.с.12) відповідач на заяву позивача від 01.10.2020 щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11750,00 грн., повідомив останнього про таке:

- відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації, незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше;

- повернення зазначеного збору здійснюється Державною казначейською службою за поданням органу Пенсійного фонду України. Враховуючи, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, таке подання може бути сформовано лише за наявності документального підтвердження компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно;

- враховуючи, що позивачем не надано жодного підтвердження того, що житло придбано вперше, вимушені відмовити в наданні подання на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в сумі 11750,00 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у поверненні позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11750,00 грн., викладеної в листі від 12.10.2020 за вих. № 1500-0502-8/78074, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225458199 від 24.09.2020 року (а.с.9), відповідно до якого позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 553 від 24.09.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), зокрема, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Закону № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Згідно з абз. 1 п. 15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 15-3 Порядку № 1740, зокрема, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як встановлено судом, факт придбання позивачем нерухомого майна вперше підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225458199 від 24.09.2020 року (а.с.9), відповідно до якого позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 553 від 24.09.2020 року.

Отже, позивач на підставі договору купівлі-продажу № 553 від 24.09.2020 року вперше придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування твердження позивача щодо придбання ним житла вперше, чи на підтвердження реєстрації права приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно п. 5 Порядку № 787, зокрема, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно з пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, безпідставно або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання у відзиві на позовну заяву на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 819/442/17, від 23 квітня 2019 року у справі № 802/1566/17-а, від 13 грудня 2018 року у справі № 813/969/17, від 31 січня 2018 року у справі № 819/1667/17 тощо.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних позивачем дій відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- правова позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою що не відповідає змісту вищенаведених законодавчих норм, які регулюють спірні правовідносини, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві, покладаючи на нього надмірний тягар негативних наслідків спірних правовідносин за відсутності його вини;

- відповідь-відмова, викладена в листі від 12.10.2020 року № 1500-0502-8/78074 на звернення ОСОБА_1 , надана відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, відповідно, та керуючись положенням ч. 2 ст. 9 та п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав та інтересів позивачів визнати її протиправною, відповідно

- наявні підстави для задоволення похідних від висновків суду позовних вимог позивача зобов`язального характеру, отже адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію № 80895 від 04.11.2020 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 840,80 грн. (а.с.13, 14)

Відповідно стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі по 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023; ідентифікаційний код юридичної особи: 37607526), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену в листі від 12.10.2020 року № 1500-0502-8/78074 на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) в розмірі 11750,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2306 від 24.09.2020 р. на суму 11750,00 грн., виданої АБ «Південний».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова