Справа № 520/11994/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Єгупенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 р. Справа № 520/11994/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.11.20 по справі № 520/11994/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України №219-20 від 15.06.2020р. про відмову у визнанні громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

- зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 та оформити відповідні документи для вирішення питання про визначення ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України №219-20 від 15.06.2020р. про відмову у визнанні громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зобов`язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

При цьому, 26.01.2021 р. на адресу, вказану позивачем у позовній заяві було відправлено копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Однак, на адресу Другого апеляційного адміністративного суду 05.03.2021 р. повернувся конверт із позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Повідомлення про зміну місця проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутнє, ця ж адреса вказана відповідачем і в апеляційній скарзі.

Оскільки, копії ухвал суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження позивачеві направлялись рекомендованою кореспонденцією, яку повернуто до суду за закінченням встановленого строку зберігання, тобто з незалежних від суду причин, позивач вважається таким, що був належно повідомлений про розгляд справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судовим розглядом, громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 19.02.2020 звернувся до ГУДМС в Харківській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В липні 2020 року позивач отримав повідомлення Головного управління ДМС України в Харківській області № 63 від 22.06.2020 про відмову у визнанні біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту на підставі рішення Державної міграційної служби України від 15.06.2020 №219-20.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, належним чином не дослідив та не проаналізував інформацію повідомлену позивачем у заяві про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, анкеті та протоколі співбесіди, а також не врахував поточної та актуальної інформації по ситуації в Республіці Нігерія й не спростував можливість загрози життю позивача, його безпеці чи свободі в країні походження в разі повернення, що не відповідає вимогам ст.3 Європейської конвенції про права людини, яка забороняє вислання осіб у країну, де вони можуть зазнати переслідувань, тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування рішення Державної міграційної служби України №219-20 від 15.06.2020р. та зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 .

При цьому, заявляючи вказані вимоги, позивачем визначено відповідача у справі - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Втім, Державну міграційну службу України до участі у справі у якості належного відповідача залучено не було.

Відповідно до п.1 статті 11 Закону України «Про біженців або осіб, які потребують додаткового захисту», рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань міграції протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку органу міграційної служби, який розглядав заяву. У разі потреби строк прийняття рішення може бути продовжено керівником спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань міграції, але не більше ніж до трьох місяців.

Пунктом 13 статті 11 вказаного Закону передбачено, що якщо спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань міграції прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, орган міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення».

Відповідно до пункту 2 статті 13 Закону, рішення, що приймаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань міграції щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду.

Таким чином з аналізу вказаних норм вбачається, що відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, не уповноважений на прийняття рішень за заявами шукачів захисту, які звертаються.

Відповідач розглядає в межах компетенції заяву заявника, проводить співбесіди, вивчає надані заявниками докази на підтвердження слів зазначених у заявах та готує вмотивований висновок за результатами розгляду заяви, який в подальшому разом з матеріалами особової справи направляються для прийняття рішення до Державною міграційною службою України, якою і було прийнято оскаржуване рішення від 15.06.2020 №219-20.

Таким чином, відповідачем у справі має бути Державна міграційна служба України, рішення якої оскаржується позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Отже, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені не до тієї особи, яка повинна відповідати за цим позовом.

При цьому, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та вирішуючи спір про скасування рішення Державної міграційної служби України №219-20 від 15.06.2020р. та зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 , пред`явлений до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У той же час, слід враховувати, що в силу положень ст. 48 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо заміни неналежної сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, до належного відповідача.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2019 у справі № 826/12172/18.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 по справі № 520/11994/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий