Справа № 140/3534/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3534/20 пров. № А/857/12230/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Маневицької районної державної адміністрації Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 140/3534/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т. М.,

час ухвалення рішення 03.06.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності, складеного у 2018 році відносно ОСОБА_1 ; зобов`язати здійснити нарахування та виплату їй надбавки за додаткове навантаження за період з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року, з 13 червня 2016 по 15 липня 2016 року, з 02 серпня 2017 по 15 вересня 2017 року та з 25 вересня 2018 по 02 листопада 2018 року в розмірі 50% посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця, обов`язки якого виконувались.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок щодо результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б і В , який складений у 2018 році відносно ОСОБА_1 та затверджений наказом від 08 листопада 2018 року № 86-ос. Визнано протиправною бездіяльність Маневицької районної державної адміністрації Волинської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за додаткове навантаження за період з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року та з 13 червня 2016 до 15 липня 2016 року в розмірі 50% посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця, обов`язки якого виконувались. Зобов`язано Маневицьку районну державну адміністрацію Волинської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за додаткове навантаження за період з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року та з 13 червня 2016 до 15 липня 2016 року в розмірі 50% посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця, обов`язки якого виконувались. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що райдержадміністрацією під час визначення завдань та ключових показників для позивача не були порушені її права. Стверджує, що після виходу з лікарняного ОСОБА_1 11 січня 2018 року погодилась з ними без зауважень, а також мала можливість брати участь у їх періодичному перегляді, а тому можна зробити висновок про те, що це не порушення прав позивача, а лише процедурне порушення, яке згідно з пунктом 43 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою КМУ від 23 серпня 2017 року №640 не є підставою для скасування висновку щодо результатів оцінювання. Щодо виплати коштів за додаткове навантаження, то суд не звернув увагу, що така виплата здійснюється за виконання всіх посадових обов`язків тимчасово відсутнього працівника, а покладення обов`язків по здійсненню касових операцій це не є всі посадові обов`язки працівника бухгалтерії, а лише доручення, при потребі, отримати готівку в банківській установі. Крім цього, зобов`язавши здійснити таку виплату з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року, з 13 червня 2016 по 15 липня 2016 року, суд не врахував, що Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889 набрав чинності з 01 травня 2016 року. Також, апелянт вважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду з цим позовом. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, у зв`язку із чим правильно скасував висновок про результати оцінювання службової діяльності, складеного у 2018 році відносно ОСОБА_1 . Щодо виплати коштів за додаткове навантаження, то законодавець не ставить вимогу про необхідність виконання усіх обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Вказує, що службовець фізично не може поруч із своїми обов`язками додатково виконувати усі обов`язки та завдання іншої посадової особи. Щодо покликань апелянта на набрання законної сили Закону України «Про державну службу» лише 01 травня 2016 року, то обов`язок вилачувати доплату за виконання обов`язеів тимчасово відсутнього працівника був наявний у відповідача і до 01 травня 2016 року з огляду на положення ст.105 КЗпП України. При цьому, звертає увагу, що відповідач сам визнав вказані порушення, задоволивши заяву на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням законодавства про працю. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та її представник Ковальчук І. О. у судовому засіданні заперечили доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими. Просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без його участі за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 2008 року розпорядженням голови Маневицької РДА № 96-ОС призначена на посаду спеціаліста 1-ої категорії служби у справах дітей Маневицької районної державної адміністрації, як така, що пройшла за конкурсом відповідно до статей 15, 18 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 статті 23 КЗпП України.

Згідно з розпорядженням голови Маневицької РДА №7-ос від 22 січня 2010 року ОСОБА_1 з 22 січня 2010 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації, як така, що зарахована до кадрового резерву на цю посаду відповідно до статті 27 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 статті 23 КЗпП України.

19 грудня 2017 року начальником відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації за погодженням з керівником райдержадміністрації розроблено для ОСОБА_1 завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В». З вказаними завданнями та ключовими показниками ОСОБА_1 ознайомлена 11 січня 2018 року.

У листопаді 2018 року Маневицькою РДА Волинської області було проведено щорічне оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , яка займає посаду державної служби категорії Б і В.

За результатами проведення вищевказаного оцінювання головному спеціалісту ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації Маневицької РДА ОСОБА_1 виставлена негативна оцінка, що підтверджується висновком щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б і В у 2018 році, затвердженого наказом керівника апарату Маневицької РДА № 86- ос від 08 листопада 2018 року.

29 грудня 2018 року ОСОБА_1 подана скарга голові Національного агентства України з питань державної служби, в якій викладено факти порушення відносно неї вимог чинного законодавства про державну службу в сфері оплати праці та при проведенні щорічного оцінювання службової діяльності.

У зв`язку із скаргою ОСОБА_1 в період часу з 23 січня 2019 по 05 лютого 2019 року в Маневицькій РДА проводилась перевірка Міжрегіональним управлінням Національного агентства з питань державної служби у Волинській та Рівненській областях, за результатом якої складено довідку від 05 лютого 2019 року.

За результатами позапланової перевірки Маневицької РДА Волинської області на предмет дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби встановлено: 1) порушення вимог ч. 3 статті 52 Закону України «Про державну службу», якою передбачено, що виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця встановлюється керівником державної служби державному службовцю за поданням його безпосереднього керівника у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 2) порушено права ОСОБА_1 , встановлені пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну службу», згідно з якою державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу; 3) порушено вимоги абзацу 2 пункту 11 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року № 640 - визначення завдань і ключових показників для державного службовця проводиться у грудні року, що передує звітному, або протягом десяти робочих днів після призначення (переведення) на посаду. У разі відсутності державного службовця у зв`язку з відпусткою, відрядженням чи його тимчасовою непрацездатністю, а також у випадках, визначених пунктом 6 цього Типового порядку, такі завдання і ключові показники визначаються протягом п`яти робочих днів з дня його виходу на роботу; 4) не дотримано вимог підпункту 25 пункту 2 Розділу II Типового положення про службу управління персоналом державного органу, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03 березня 2016 року № 47, яким передбачено, що служба управління персоналом відповідно до покладених на неї завдань ознайомлює державних службовців з правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу, посадовими інструкціями та іншими документами з проставленням ними підписів та дати ознайомлення.

Листом Міжрегіонального управління від 06 лютого 2019 року №Б-№/01-28 ОСОБА_1 проінформовано про результати перевірки та про те, що, оскільки, на момент проведення перевірки вона вже звільнена із посади (тобто не перебувала у статусі державного службовця) у Міжрегіонального управління відсутні підстави для направлення відповідачу вимоги про усунення порушення її прав, як державного службовця.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Маневицької районної державної адміністрації Волинської області з 11 грудня 2018 року.

Після поновлення у статусі державного службовця у зв`язку із тим, що Маневицька РДА добровільно не усунула порушення, виявленні Міжрегіональним управлінням, 18 квітня 2019 року, позивач повторно звернулась із заявою на ім`я керівника Міжрегіонального управління для розгляду питання щодо видання вимоги про усунення порушень прав державного службовця.

З відповіді Міжрегіонального управління № Б-9/ 01-28 від 06 червня 2019 року вбачається, що на підставі поданої ОСОБА_1 скарги, в період часу з 30 травня по 31 травня 2019 року Міжрегіональним управлінням було проведено перевірку Маневицької РДА на предмет дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів в сфері державної служби. Перевіркою встановлено, що на момент поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації, у період з 01 березня по 01 травня 2019 року райдержадміністрацією не вжито заходів усунення порушень прав позивача, відображених у довідці про результати перевірки, проведеної Міжрегіональним управлінням у період з 23 січня 2019 по 05 листопада 2019 року. Разом з тим, враховуючи той факт, що на момент проведення перевірки ОСОБА_1 не перебуває у статусі державного службовця, у Міжрегіонального управління відсутні правові підстави направлення вимоги про усунення порушень прав державного службовця у порядку, затвердженому наказом Національного агенства України з питань державної служби від 25 травня 2016 року №110.

02 травня 2019 року ОСОБА_1 була вдруге звільнена з посади на підставі наказу Маневицької РДА № 93-ос від 02 травня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

Вважаючи своє друге звільнення незаконним, позивач звернулась за захистом своїх прав та законних інтересів до Волинського окружного адміністративного суду (судова справа № 140/1795/19). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 була поновлена на посаді головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Маневицької районної державної адміністрації з 03 травня 2019 року.

Після поновлення у статусі державного службовця, 21 грудня 2019 року ОСОБА_1 втретє звернулась до Міжрегіонального управління із проханням розглянути питання щодо усунення порушень, які були встановлені перевіркою, на що у відповідь листом від 15 січня 2020 року № Б-43/01-88 позивачу було повідомлено, що відсутні правові підстави для винесення вимоги у зв`язку із внесеннями змін до законодавства в сфері державної служби та рекомендовано звернутись із скаргою до керівника апарату про усунення перешкод в реалізації права на державну службу.

21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до керівника апарату Маневицької райдержадміністрації із відповідною скаргою.

З відповіді Маневицької РДА № 358/48/2-20 від 07 лютого 2020 року вбачається, що скарга позивача не задоволена.

Не погоджуючись з висновком щодо результатів оцінювання службової діяльності, а також діями відповідача щодо невиплати усіх коштів, позивач звернулася в суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок щодо результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б і В , який складений у 2018 році відносно ОСОБА_1 складений не обґрунтовано (тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), небезсторонньо (упереджено) та не розсудлило, у зв`язку із чим його слід визнати протиправним та скасувати, а позовні вимоги у цій частині задоволити. При цьому, суд вважав, що за період часу з 02 серпня 2017 по 15 вересня 2017 року та з 25 вересня 2018 по 02 листопада 2018 року позивачу не належить виплата за додаткове навантаження, оскільки позивач виконувала обов`язки начальника відділу ведення Державного реєстру виборців у зв`язку із відсутністю начальника відділу з поважних причин і такий обов`язок був прямо покладений на ОСОБА_1 її посадовою інструкцією. Водночас, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо виплати їй надбавки за додаткове навантаження у період часу з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року, з 13 червня 2016 по 15 липня 2016 року, оскільки у вказані періоди на ОСОБА_1 було покладено обов`язки по здійсненню касових операцій спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_2 та головного бухгалтера апарату районної держадміністрації Лисюк Л.С.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях (далі - Закон).

Як передбачено ст.44 цього Закону результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.

Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року №640 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі Типовий порядок), який визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання). Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій А, Б і В.

Метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри, визначення потреби у професійному навчанні (п. 2 Типового порядку).

У відповідності до п. 8 Типового порядку оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, на якого покладено виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби або виконання обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця, проводиться за тією посадою державної служби, яку він займає.

Згідно із п. 9 Типового порядку оцінювання проводиться щороку у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про проведення оцінювання.

Пунктом 10 Типового порядку встановлено, що оцінювання проводиться поетапно: - визначення та перегляд завдань і ключових показників; - оціночна співбесіда (крім випадків, передбачених цим Типовим порядком); - визначення результатів оцінювання та їх затвердження.

Згідно з пунктом 11 Типового порядку визначення завдань і ключових показників для державного службовця проводиться у грудні року, що передує звітному, або протягом десяти робочих днів після призначення (переведення) на посаду. У разі відсутності державного службовця у зв`язку з відпусткою, відрядженням чи його тимчасовою непрацездатністю, а також у випадках, визначених пунктом 6 цього Типового порядку, такі завдання і ключові показники визначаються протягом п`яти робочих днів з дня його виходу на роботу.

Пункт 13 Типового порядку передбачає, що державний службовець: бере участь у визначенні своїх завдань і ключових показників, а також у їх періодичному перегляді; ознайомлюється з визначеними завданнями і ключовими показниками; аналізує виконання визначених завдань і ключових показників; ознайомлюється з результатами оцінювання.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженнями голови Маневицької РДА від 06 грудня 2017 року №519 було визначено строки проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців апарату та структурних підрозділів Маневицької райдержадміністрації на 2018 рік.

Так, 19 грудня 2017 року керівником апарату О.О. Коробчуком затверджено ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , зокрема начальником відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації ОСОБА_3 визначено три завдання, які сформульовані наступним чином: 1) забезпечення своєчасного отримання даних від суб`єктів подання відомостей Державного реєстру виборців; 2) виконання функцій адміністратора безпеки органу ведення Державного реєстру виборців відповідно до вимог Інструкції; 3) ведення обліку операцій, пов`язаних із змінами бази даних Державного реєстру виборців, в порядку та за формою, що встановлені розпорядником Державного реєстру виборців.

Разом з тим, на момент визначення і затвердження таких показників та ключових завдань, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листків тимчасової непрацездатності, виданих Маневицькою ЦРЛ серії АГФ № 508555 на період часу з 07 грудня 2019 до 19 грудня 2019 року та Ковельською ЦРЛ серії АДД № 927398 на період з 20 грудня 2017 до 29 грудня 2017 року.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, позивач з причини тимчасової непрацездатності не мала змоги брати участь у визначенні своїх завдань і ключових показників. Водночас, відповідачем не дотримано вимоги пункту 11 Порядку, який чітко вказує на те, що у разі відсутності державного службовця у зв`язку з відпусткою, відрядженням чи його тимчасовою непрацездатністю, такі завдання і ключові показники визначаються протягом п`яти робочих днів з дня його виходу на роботу.

Щодо доводів апелянта про те, що після виходу з лікарняного ОСОБА_1 11 січня 2018 року погодилась з ними без зауважень, а також мала можливість брати участь у їх періодичному перегляді, тому можна зробити висновок про те, що це не є порушенням прав позивача, то такі не спростовують того факту, що після виходу з лікарняного позивача ознайомили із цими показниками, які вже були розробленні та затвердженні, а також не спростовує ту обставину, що такі не погоджувались із ОСОБА_1 на стадії їх розроблення.

Як встановлено п. 33 Типового порядку завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної службикатегорій Б і В, визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

Пунктом 35 Типового порядку передбачено, що особа, яка визначає завдання і ключові показники державному службовцю, проводить моніторинг їх виконання.

Пунктами 36-39 Типового порядку встановлено, що визначення результатів виконання завдань державним службовцем, на якого покладено виконання обов`язків за посадою державної служби категорії А, Б або В, здійснює керівник вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.

Для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, оціночну співбесіду.

Перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії Б або В, заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання.

Оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б або В, про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також визначаються потреби у професійному навчанні та розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період.

Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.

Додатком 4 до Типового порядку встановлено критерії виставлення балів, зокрема:

- 1 - Завдання виконане частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або в роботі порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;

- 2 - Завдання виконане, але з порушенням строку виконання чи/або із залученням до виконання завдання допомоги інших (під час виконання роботи державний службовець погребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку ініціативність, самостійність, недостатність знання нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, погребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);

- 3 - Завдання виконане своєчасно, результат якого повною мірою можна використати у роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;

- 4 - Завдання виконане своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення.

Матеріалами справи підтверджено, що за змістом завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б або В ОСОБА_1 було визначено три завдання.

Згідно з результатами виконання позивачем завдань і ключових показників у 2018 році, безпосереднім керівником були виставлені наступні бали: за завдання № 1 - 1 бал; за завдання № 2 - 2 бали; за завдання № 3 - 2 бали. Середній бал за виконання вказаних завдань склав 1,66 бала, у зв`язку із чим у висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 виставлена негативна оцінка.

При цьому, негативну оцінку ОСОБА_1 відповідач обґрунтовує актом перевірки стану організації роботи органу ведення ДВР від 24 жовтня 2019 року та аналізом обліку операцій, пов`язаних із змінами бази даних Державного реєстру виборців за останні 2 місяці.

Разом з тим, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідач, виставивши негативні бали позивачу, по суті не оцінював жодного із визначених їй завдань та ключових показників (забезпечення своєчасного отримання даних від суб`єктів подання відомостей Державного реєстру виборців; виконання функцій адміністратора безпеки органу ведення Державного реєстру виборців відповідно до вимог Інструкції; ведення обліку операцій, пов`язаних із змінами бази даних Державного реєстру виборців, в порядку та за формою, що встановлені розпорядником Державного реєстру виборців), не аргументував та не пояснив виставлення негативних балів по кожному із визначених завдань, формально пославшись на акт перевірки стану організації роботи органу ведення ДВР від 24 жовтня 2019 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сам акт перевірки стану організації роботи органу ведення ДВР від 24 жовтня 2019 року містить факти порушення вимог законодавства в частині ведення реєстру виборців Маневицької районної державної адміністрації відділом в цілому і в даному акті не встановлено та не конкретизовано, які недоліки у роботі допустила саме ОСОБА_1 .

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, перевіркою Міжрегіонального управління Національного агентства з питань державної служби у Волинській та Рівненській областях, за результатом якої складено довідку від 05 лютого 2019 року, підтверджено порушення відповідачем процедури оцінювання позивача.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість висновку щодо результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б і В, який складений у 2018 році відносно ОСОБА_1 та затверджений наказом від 08 листопада 2018 № 86-ос, а тому, як наслідок, про необхідність його скасування.

Щодо позовних вимог про виплату коштів за додаткове навантаження, то колегія суддів вказує на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Ч.3 ст.52 Закону України «Про державну службу» передбачає, що виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця встановлюється керівником державної служби державному службовцю за поданням його безпосереднього керівника у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця.

Положеннями п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу» також передбачено, що державний службовець зобов`язаний виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.2 ч.8 вищевказаного закону державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

З матеріалів справи вбачається, що у період часу з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року та з 13 червня 2016 до 15 липня 2016 року на ОСОБА_1 було покладено обов`язки по здійсненню касових операцій спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_2 та головного бухгалтера апарату районної держадміністрації Лисюк Л. С., що підтверджується розпорядженнями голови Маневицької райдержадміністрації Волинської області № 82-к від 09 червня 2016 року та № 35-к від 11 квітня 2016 року

Таким чином, судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги в цій частині, оскільки виконання обов`язків за тимчасово відсутніх спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації та головного бухгалтера апарату районної держадміністрації не покладено на позивача її посадовою інструкцією, а отже не входить до її безпосередніх обов`язків, тому відповідачем протиправно не здійснено позивачу виплату за додаткове навантаження у вказані періоди відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про державну службу».

Покликання апелянта на те, що виплата коштів за додаткове навантаження здійснюється за виконання всіх посадових обов`язків тимчасово відсутнього працівника, колегія суддів до уваги не бере, оскільки ч.3 ст.52 Закону України не вказує, що така доплата встановлюється лише у тому випадку, якщо однією особою виконуються усі обов`язки тимчасово відсутнього працівника.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду, передбачених ч.4 ст.122 КАС України, то як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 скористалась досудовим порядком вирішення спору шляхом неодноразових звернень до Національного агентства України з питань державної служби, в яких зазначала про факти порушення відносно неї вимог чинного законодавства про державну службу в сфері оплати праці та при проведенні щорічного оцінювання службової діяльності. Остаточну відповідь на своє звернення позивач отримала 15 січня 2020 року за № Б-43/01-88, в якій позивачу повідомили, що відсутні правові підстави для винесення вимоги у зв`язку із внесеннями змін до законодавства в сфері державної служби та рекомендовано звернутись із скаргою до керівника апарату про усунення перешкод в реалізації права на державну службу.

21 січня 2020 року позивач звернулась до керівника апарату Маневицької райдержадміністрації із скаргою, в якій зазначала про необхідність добровільного усунення порушень, а 07 лютого 2020 року позивач отримала відповідь із якої слідує, що її скарга не задоволена.

До Волинського окружного адміністративного суду з позовом позивач звернулась 12 березня 2020 року, тобто у тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду її скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновок щодо результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б і В , який складений у 2018 році відносно ОСОБА_1 не відповідає принципам встановленим ст.2 КАС України, а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню. Також підставними є позовні вимоги щодо виплати позивачу надбавки за додаткове навантаження у період часу з 13 квітня 2016 по 22 квітня 2016 року, з 13 червня 2016 по 15 липня 2016 року, оскільки у вказані періоди на ОСОБА_1 було покладено обов`язки по здійсненню касових операцій спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_2 та головного бухгалтера апарату районної держадміністрації Лисюк Л.С., які не входили у її безпосередні обов`язки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови учасниками справи не оскаржується, тому колегія суддів не вбачає підстав для його перегляду його в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Маневицької районної державної адміністрації Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 140/3534/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 15 березня 2021 року.