Справа № 360/2093/20
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2021 року

м. Київ

справа № 360/2093/20

адміністративне провадження № К/9901/8355/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 360/2093/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслано засобами поштового зв`язку 04.03.2021).

Згідно пункту першого частини п`ятої статті 332 КАС України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон «Про прокуратуру»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 11 Закону «Про прокуратуру» керівник регіональної прокуратури представляє регіональну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

Частиною третьою статті 11 Закону «Про прокуратуру» передбачено, що у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 23 Закону «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 56 КАС України, сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що останню від Луганської обласної прокуратури підписано Заступником керівника обласної прокуратури І. Самсонюк.

Скаржником було надано Суду Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що Самсонюку І.С. були надані повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо; подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи. У той час як повноваження особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності повинні містити повноваження щодо самопредставництва суб`єкта владних повноважень та діяти виключно в судах України без окремого доручення керівника.

Системний аналіз наведених норм Закону України «Про прокуратуру» та положення Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що заступник керівника обласної прокуратури був уповноважений підписувати касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури лише у разі відсутності на дату її підписання і подання прокурора Луганської області та його першого заступника. Проте, доказів відсутності керівника Луганської обласної прокуратури та його першого заступника станом на день підписання касаційної скарги та її подання до суду касаційна скарга не містить.

Таким чином, відсутні підстави для прийняття вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, а тому відповідно до пункту 1 частини 5 статі 332 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №819/198/17 і та 27 травня 2020 року у справі №819/478/17.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 59, 248, 332 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 360/2093/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич