Справа № 380/5241/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5241/20 пров. № А/857/15912/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Грень Н. М.,

час ухвалення рішення 22.09.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 25.09.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача- Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила зобов`язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. провести передбачені чинним законодавством України дії щодо виплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 014-13113-260215 від 26 лютого 2015р. (включити її до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів, подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк", як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач неодноразово звертався до представників банку з питанням про повернення належних коштів та щодо надання інформації про причини невиплати відшкодування грошових коштів за договором банківського вкладу, однак відповідачем жодних дій не вчинялося. Вважає, що порушення її прав відповідачем щодо виплати їй гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу має характер триваючої дії та існує досі. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача 02 березня 2021 року подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, тому з врахуванням наведеного вище суд вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що, звернувшись в суд 07 липня 2020 року, позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.122 КАС України, оскільки ще у 2016 році вона зверталася в суд з позовом щодо оскарження дій Фонду гарантування вкладів в частині повернення гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 014-13113-260215 від 26 лютого 2015 року, однак 22 серпня 2016 року провадження у цій справі було закрито, у зв`язку з тим, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, доказів звернення позивачем протягом 2016-2020 роках за захистом своїх прав та інтересів до матеріалів справи не надано. З огляду на встановлені обставини, суд вважав, що позивач пропустила строк звернення до суду з таким позовом без поважних причин.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами статей 123 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з позовом і розраховувати на одержання судового захисту.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом обчислення строків звернення до суду здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Крім того, згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (договір банківського рахунку) № 005-13112-240215. Відповідно до п. 1.2. договору від 24 лютого 2015 року ПАТ Дельта Банк відкрив позивачу поточний рахунок у доларах США.

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у доларах США № 014-13113-260215. Згідно з пунктом 1.6. Договору від 26 лютого 2015 року ПАТ Дельта Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 .

Постановою правління Національного банку України Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" № 51, на підставі якого з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

У подальшому до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02 березня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" було внесено зміни, відповідно до яких пункт 2 цього рішення викладений у такій редакції: Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" № 147 від 03 серпня 2015 року строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

15 вересня 2015 року протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" від 29 травня 2015 року №408, затверджено результати перевірки якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та перелік відповідних правочинів викладено в додатку №1 до вказаного протоколу. Також відповідно до зазначеного протоколу запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладі рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадировим В.В. 16 вересня 2015 року видано наказ № 813 щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями.

23 вересня 2015 року позивачу повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу № 014-13113-260215 від 26 лютого 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1

21 жовтня 2015 року позивач зверталася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів про включення у реєстр на виплату коштів в межах гарантованої суми відшкодування, однак у задоволенні такої заяви було відмовлено.

02 жовтня 2015 року Національним банком України прийнято постанову № 664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

На виконання постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Дельта Банк опубліковано в газеті Голос України №187 (6191) від 08 жовтня 2015 року ( http://www.golos.com.ua/edition_archive).

Також на веб-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено інформацію про те, що з 08 жовтня 2015 року Фонд гарантування розпочне виплати вкладникам AT "ДЕЛЬТА БАНК" за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/2479-oholoshennia-pro-pochatok-protsedury-likvidatsii-publichnoho-aktsionernoho-tovarystva-delta-bank-ta-delehuvannia-povnovazhen-likvidatora-banku) таке ж повідомлення розміщене на сайті банку (http://deltabank.com.ua/press/news/2015/10/2228).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач після того як дізнався про порушення своїх прав звернулася з позовом до Львівського окружного адміністративного суду в 2016 році про визнання рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. по визнанню договору вкладу № 014-13113-260215 від 26 лютого 2015 року нікчемним та не включення її до переліку вкладників, які мають право на виплату коштів за вкладами та які отримують відшкодування коштів в межах гарантованої суми нечинним; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. провести дії щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 014-13113-260215 від 26 лютого 2015 року, що знаходиться на рахунках у банку та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення її до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк" як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 22 серпня 2016 року у справі №813/197/16 провадження закрито у зв`язку з тим, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Також як вбачається з матеріалів справи, доказів про звернення позивачем протягом 2016-2020 років за захистом своїх прав та інтересів до матеріалів справи не надано. Цей факт позивачем не заперечується.

Матеріалами справи стверджується факт того, що лише 07 липня 2020 року позивач звернулася в суд з цим позовом. При цьому в обгрунтування причин пропуску строку звернення до суду зазначає, що оскільки на розгляді Конституційного Суду України на даний час перебуває подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини 1 статті 8, частини 4 статті 13, статей 21,22, частин 1,4,5 статті 41 Конституції України, то вважає, що порушення її прав відповідачем щодо виплати їй гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу має характер триваючої дії та існує досі.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив ці доводи, оскільки порушення прав позивача у спірних правовідносинах не носить триваючий характер.

Отже, на думку колегії суддів, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин. Разом з тим, у цій справі позивачем таких не надано.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, оскільки про порушене право знала ще у 2016 році, після закриття провадження у справі у зв`язку з розглядом в порядку господарського судочинства такої категорії спорів протягом 2016-2020 років з іншими позовами до суду в порядку іншого судочинства не зверталася, жодних інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску суду не подала, а наведені причини не є поважними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/5241/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 12 березня 2021 року.