Справа № 176/1984/17
Суддя: Павловська І. А.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №176/1984/17
провадження №2-а/176/1/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» про стягнення заборгованості по державній допомозі та заробітної плати за понаднормовану працю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 41596,71 грн., заборгованість за понаднормовану службу у розмірі 31805,98 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 198,47 грн., що відповідно наданого позивачем розрахунку становить 134336,16 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день ухвалення рішення, що відповідно наданого позивачем розрахунку становить 5969,35 грн. Одночасно просить стягнути моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 січня 1999 року по 24 липня 2017 року здійснював службу в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26».

Відповідно до Наказу №109/0с-17 від 17.07.2017 року звільнений зі служби в Державній кримінально- виконавчій службі України з 24 липня 2017 за власним бажанням з посади майора внутрішньої служби, чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)». При звільненні зі служби відповідачем проведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення (що становить 41596,71 грн.) за повних 23 роки 05 місяців 15 днів у календарному обчисленні вислуги. Вважає такі дії відповідача неправомірними,оскільки звільнився зі служби саме за вислугою строку служби, що вбачається зі змісту його заяви про звільнення, а тому відповідно до п.18.1«Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби України» (Затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2009 року за 31040/17056), має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50% як особа, що звільнена зі служби за вислугою строку служби. З урахуванням виплаченої суми (83193,42 грн.- 41596,71 грн.) просить стягнути 41596,71 грн.

Окрім того зазначає, що пунктом 21 Розділу ІІ «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 року №114 передбачено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41 годинний робочий тиждень. Оплата праці в понадурочний, нічний час у вихідні та святкові дні проводиться відповідно до законодавства. В свою чергу оплата за надурочний час визначена нормами ст.106 КЗпП відповідно до якої робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У зв`язку з чим вважає, що відповідач повинен сплатити за понаднормований час заробітну плату у розмірі 8771,35 грн.

Одночасно просить стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день ухвалення рішення.

Також вказав, що неправомірними діями відповідача йому спричинені великі незручності, протягом двох років не може розпоряджатися на свій розсуд та за власним бажанням своєю заробітною платою, що завдає йому душевні страждання , переживання тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явився, при цьому на адресу суду від представника позивача - адвоката Лапшина В.В. надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання свого представника не направив. В матеріалах справи наявне письмове клопотання представника відповідача Йовенко С.П. про подальший розгляд справи за його відсутності.

У наданих раніше суду запереченнях відповідач просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі при цьому, зазначає, що 16 травня 2017 року черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» майор внутрішньої служби ОСОБА_1 Ю.В. звернувся до начальника установи з власноруч написаним рапортом, з проханням звільнити його з Державної кримінально-виконавчої служби України за власним бажанням, у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії.

У п.18.1 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби України» (Затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2009 року за 31040/17056) вказано , «особам рядового і начальницького складу які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» при звільнення зі служби за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків, а при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших причин, перелік яких визначається КМУ виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Оскільки відповідач звільнений за власним бажанням йому виплачена одноразова грошова допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 41 596,71 грн.

Також зазначено, що в період проходження служби позивачем у разі залучення його до несення служби понад установлений законодавством робочий час, йому відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України оплачувалося 120 годин на рік, а інший понаднормовий час, якщо такий мав місце, компенсувався керівництвом установи шляхом надання іншого дня відпочинку.

Тобто грошове забезпечення ОСОБА_1 в період проходження служби виплачене за правилами і нормами згідно із законодавства, що діяло на момент виплати.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази встановив наступне.

Судом встановлено, що Наказом №109/ОС-17 від 17.07.2017 року та відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально- виконавчій службі України (за власним бажанням) майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-240705) чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки, з 24 липня 2017 року, встановивши премію у розмірі 90% за липень 2017 року. Проведено відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки у кількості 19 діб за час не відпрацьованої частини календарного року.

Даним наказом також встановлено, що ОСОБА_1 станом на 24 липня 2017 року має вислугу років у календарному обчисленні - 23 роки 05 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 07 місяців 01 день (а.с.6).

Розмір виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні складає 41596,71 грн, що підтверджується грошовим атестатом серії Т_6_.До розрахунку виплаченої ОСОБА_1 допомоги при звільненні увійшли:посадовий оклад - 1725,00 грн, оклад за спеціальним званням - 125,00 грн., надбавка за вислугу років - 647,50 грн., надбавка за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань - 1248,75 грн., премія - 3746,25 грн.(а.с.7).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 16.08.2017 року (а.с.8).

Відповідно до п. 1.4. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 7 жовтня 2009 року N 222 (далі Інструкція, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), грошове забезпечення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1.14. вказаної Інструкції, грошове забезпечення, що належить особі рядового чи начальницького складу і своєчасно не виплачене їй або виплачене в меншому ніж належало розмірі не з її вини, виплачується за весь період, протягом якого ця особа мала право на нього.

Згідно п. 1.7. Інструкції, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється (припиняється) на підставі наказів начальників органів і установ (до чиєї номенклатури належить посада) щодо призначення (звільнення) на штатні посади з установленням конкретного розміру посадового окладу, підвищень, надбавок, доплат тощо;

Відповідно до п. 17.5. Інструкції, особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби, за невикористані ними дні щорічної відпустки за всі попередні роки та невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація виходячи з грошового забезпечення (окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру (надбавок, доплат) та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення), яке зазначені особи отримували на день звільнення.

Згідно п. 18.1. вказаної Інструкції, особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при звільненні зі служби за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків, а при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 , регулюються питання призначення та виплати грошової допомоги, а також передбачено вичерпний перелік підстав для її виплати.

А тому враховуючи вище наведене суд вважає, що при виплаті одноразової грошової допомоги позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , що працює в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26» на посаді старшого інженера (з інформатизації та зв`язку) відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації на яку покладено обов`язки ведення бухгалтерського обліку у судовому засіданні зазначила, що при звільнення зі служби позивача ОСОБА_1 за власним бажанням йому виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного забезпечення за кожний календарний рік служби, у відповідності вимог діючого на час звільнення наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222, яким затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України». Також зазначила, що при настанні права виходу на пенсію у примусовому порядку осіб не звільняють.

При цьому пояснила, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України регламентує не порядок та умови служби, а нарахування грошового забезпечення за відповідний проміжок служби. В період проходження служби позивача та у разі залучення його до несення служби понад установлений законодавством робочий час йому оплачувалося 120 годин на рік.

Грошове забезпечення позивачу в період проходження служби виплачено за правилами і нормами законодавства, що діяло на момент виплати.

Свідок ОСОБА_4 , що працює на посаді начальника відділу по роботі з персоналом в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26» у судовому засідання вказав, що при оформленні пенсії особа звертається до відділу кадрів, де перевіряється особова справа та рахується вислуга років і встановлюється чи має особа право виходу на пенсію. Після зазначеної перевірки особа пише рапорт на пенсію, який підписує начальнику відділу та візує начальник колонії. Згодом рапорт передається у відділ кадрів та розпочинається процедура звільнення. Після засідання кадрової комісіє визначається дата число, місяць звільнення, надаються особою документи для пенсійної справи, пишеться заява на пенсію та пакет документів відправляється в міжрегіональне управління міста Дніпра, де проводиться перевірка відповідальною особою та відправляється в Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області для призначення пенсії.

Також зазначив, що форма рапорту при звільненні зі служби довільна, якщо у особи не дозволяє вік виходу на пенсію у рапорті зазначає звільнення "за власним бажанням" без вказівки виходу не пенсію, якщо ж наявний граничний вік відповідно до Закону «Про Національну поліцію» зазначається "не за власним бажанням". Звільнення відбувається лише за рапортом.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи достатніми належними і допустимими доказами, які прийнято до уваги судом.

Таким чином при звільненні позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно наказу начальника державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26) від 17.07.2017 року №109/ОС-17, відповідно до пункту 7 статті 77 Закону України «Про національну поліцію»(за власним бажанням), відповідачем у відповідності до вимог діючого на час звільнення наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222, яким затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» та відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам., мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" проведений правильний розрахунок одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 41 596,71 гр.

Щодо вимоги про зобов`язання виплати позивачу за понаднормовану службу грошове забезпечення за роботу у понаднормований час в сумі 31805,98 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 п.1 9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 листопада 2009 р. за N 1040/17056,( що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) при залученні осіб рядового та начальницького складу до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу й окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці виходячи із 41-годинного робочого тижня. При цьому понаднормова служба не повинна перевищувати для кожної особи чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік. Компенсація понаднормової служби шляхом відгулів не допускається.

Служба осіб рядового та начальницького складу в дні щотижневого відпочинку (за винятком тих осіб, які несуть службу за затвердженими в установленому порядку графіками змінності служби) та святкові дні може компенсуватися за їх згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Підставою для залучення осіб рядового і начальницького складу до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: письмові накази керівників органів і установ; графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів і установ.

Табелі обліку робочого часу, довідки про нарахування грошового забезпечення та розрахунково-платіжні відомості на які посилається позивач та які буди дослідженні під час судового засідання, лише підтверджують факт залучення позивача до роботи у нічний час, проте зазначені документи не містять відомостей щодо фактичної кількості відпрацьованих годин понадурочно та дійсного виходу в цей час позивача на службу.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні письмові накази керівника установи щодо залучення позивача до понаднормованої служби, а тому вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення заробітку середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 198,47 грн., що відповідно наданого позивачем розрахунку становить 134336,16 грн.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, на яку посилається позивач як на підставу для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, строками для здійснення розрахунку є : 1) день звільнення працівника; або 2) не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (за умови, якщо працівник у день звільнення не працював, наприклад, у зв`язку з хворобою).

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у строки, зазначені в етапі 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, підставою для відповідальності є не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені трудовим законодавством строки. Зазначена відповідальність за таке правопорушення може настати лише за наявності порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника або уповноваженого ним органу.

Тобто, та обставина, на яку посилається позивач, а саме не проведення з ним всіх розрахунків при його звільненні - не знайшла свого підтвердження за матеріалами справи, а тому відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України.

Щодо компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Згідно зі ст.ст.1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При цьому, як вже було зазначено, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Компенсація громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи відповідачем при звільненні позивача не порушені строки виплати обов`язкових платежів, таким чином суд приходить до висновку щодо відсутності у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу за вищевказаний період, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Факт понесення моральної шкоди позивач обґрунтовує посиланням на неправомірні дії відповідача щодо не виплати належних сум при звільненні, що завдали йому душевних страждань, дискомфорту та моральних переживань.

Між тим, як встановлено судом, неправомірний характер в діях відповідача відсутній, виплати проведено у відповідності до законодавства, порушень прав позивача не допущено, а відтак відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору з огляду на приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» про стягнення заборгованості по державній допомозі та заробітної плати за понаднормовану працю відмовити в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень КАС України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська

Дніпропетровської області