Справа № 140/389/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/389/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 17 червня 2020 року №000269-32, яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн на підставі абзацу шостого частини другої статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закону №481/95-ВР).

В обґрунтування позову позивач вказав, що спірне рішення прийняте на підставі акта фактичної перевірки від 19 грудня 2019 року №03/82/32-01/ НОМЕР_1 , проведеної ГУ ДПС у Волинській області в належному йому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ). Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії у період з 30 липня 2019 року по 03 серпня 2019 року, що є порушенням статті 15 Закону №481/95-ВР.

Позивач вважає спірне рішення протиправним. З цього приводу вказав, що господарську діяльність здійснював на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями АС №014824 терміном дії з 29 липня 2018 року та 29 липня 2019 року та завчасно, 25 липня 2019 року, подав заяву про видачу йому нової ліцензії. Така йому була видана терміном дії з 04 серпня 2019 року по 04 серпня 2020 року в останній граничний строк, передбачений Законом для розгляду заяви про видачу ліцензії. На думку позивача, відповідач, видавши ліцензію лише 04 серпня 2019 року, порушив його право на ведення господарської діяльності у період з 30 липня 2019 року.

Крім того, позивач вважає, що відповідно до положень статті 58, пунктів 86.5, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України) застосування контролюючим органом штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється, здійснюється шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. Проте відповідач всупереч зазначеним нормам за порушення законодавства, яке регулює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, прийняв рішення від 17 червня 2020 року №000269-32, яке за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, та при цьому порушив строки, встановлені для його прийняття. Оскільки акт перевірки вручено ФОП ОСОБА_1 19 грудня 2019 року, то граничний строк для прийняття податкового повідомлення-рішення (протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки) - 09 січня 2020 року.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.34-35). В обґрунтування цієї позиції вказав, що фактичною перевіркою господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - встановлено порушення вимог статті 15 Закону №481/95-ВР, а саме у період з 30 липня по 03 серпня 2019 року мав місце факт реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії; сам факт не заперечується позивачем та був виявлений на підставі електронного журналу реєстратора розрахункових операцій (РРО). Порушення норм Закону №481/95-ВР щодо торгівлі алкогольними напоями згідно зі статтею 17 цього Закону є підставою для притягнення суб`єктів господарювання до фінансової відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000,00 грн. Оскільки на момент проведення перевірки та на вимогу ревізорів-інспекторів позивач не надав накладні на отримання алкогольних напоїв у цей період, то для встановлення вартості партії товару ГУ ДПС у Волинській області було направлено лист від 27 грудня 2019 року №11648/10/03-20-32-01-20 підприємствам оптової торгівлі алкогольними напоями. Необхідність отримання такої інформації для розрахунку штрафної санкції зумовила продовження розгляду матеріалів перевірки. Інформація від підприємств не надійшла, а тому до ФОП ОСОБА_1 застосовано мінімальний розмір штрафу.

Також відповідач зауважив, що дії ГУ ДПС у Волинській області щодо розгляду заяви про видачу позивачу ліцензії на новий строк відповідають вимогам чинного законодавства: заява від 25 липня 2019 року розглянута протягом 10 календарних днів.

Відповідач вважає, що приймаючи зазначене рішення він діяв у спосіб, визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2006 року №790 (далі - Порядок №790), оскільки норми ПК України на зазначені відносини не поширюються. Пунктом 6 вказаного Порядку зазначено, що порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення про їх застосування встановлюються органом, який видав ліцензію відповідно до його компетенції. При цьому Порядком не передбачено десятиденний строк прийняття рішення за матеріалами фактичної перевірки. Також відповідач звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності такого рішення і, як наслідок, про його скасування.

З урахуванням наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив (а.с.53) позивач заперечив проти доводів відповідача та наголосив, що Порядком №790 не передбачено строків застосування фінансових санкцій. Разом з тим, наказ на перевірку містить посилання на статтю 80 ПК України, якою визначено підстави для її проведення; порядок і строк розгляду матеріалів перевірки встановлено пунктом 86.8 статті 86 ПК України та з їх урахуванням відповідач мав би прийняти податкове повідомлення-рішення не пізніше 09 січня 2020 року, а прийняв його у формі рішення лише 17 червня 2020 року, що є грубим порушенням як порядку, так і строків застосування фінансових санкцій, а не лише дефектом форми рішення. Позивач просив врахувати наведені аргументи та позов задовольнити.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову. Заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача не підлягало судом вирішенню по суті.

Згідно із частиною другою статті 262 КАС України якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 10 серпня 2005 року; основний вид його господарської діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, про що видно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.29).

18 грудня 2019 року на підставі наказу від 17 грудня 2019 року №1410 (а.с.9), направлень на перевірку від 17 грудня 2019 року №223, №224 (а.с.10, 44) працівниками ГУ ДПС у Волинській області у господарській одиниці ФОП ОСОБА_1 - магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства, що регулює ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального. За результатами перевірки складено акт від 19 грудня 2019 року №03/82/32-01/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки, а.с.11-14). За висновками акта ФОП ОСОБА_1 порушив статтю 15 Закону №481/95-ВР, а саме здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії. В описовій частині акта перевірки зазначено, що на місце торгівлі було придбано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АС №014824 терміном дії з 29 липня 2018 року по 29 липня 2019 року; наступна ліцензія серії АС №021330 має термін дії з 04 серпня 2019 року по 04 серпня 2020 року, тобто у період з 30 липня 2019 року по 03 серпня 2019 року ліцензія відсутня. Згідно із Z-звітами електронного журналу РРО (контрольних стрічок РРО) у цей період було реалізовано такі алкогольні напої: вермут «Журавлина» 0,5 л за ціною 40,00 грн (чек №4 від 30 липня 2019 року), коньяк «Арагвелі» 0,25 л за ціною 110,00 грн (чек №5 від 30 липня 2019 року), пиво «Чернігівське» бочкове 0,5 л за ціною 15,00 грн (чек №6 від 30 липня 2019 року), горілку «Поліська» 0,25 л за ціною 45,00 грн (чек №7 від 30 липня 2019 року), коньяк «Шереулі» 0,5 л ціною 150,00 грн (чек №8 від 30 липня 2019 року). ФОП ОСОБА_1 запропоновано надати накладні на алкогольні напої, реалізовані 30 липня 2019 року.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло рішення від 17 червня 2020 року №000269-32, яким за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії до позивача на підставі абзацу шостого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосувало фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с.23-24).

У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність вказаного рішення, прийнятого за наслідками фактичної перевірки, та оцінка дотримання порядку та строків його прийняття.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктами 20.1.4, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом №481/95-ВР.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (стаття 1 Закону №481/95-ВР).

Як встановлено статтею 15 указаного Закону, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Не є спірним той факт, що у період з 30 липня 2019 року по 03 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_1 не мав ліцензії на право роздрібної торгівлі за місцем торгівлі - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність. Ліцензія на право роздрібної торгівлі АС №014824 вичерпала свою дію (дійсна з 29 липня 2018 року по 29 липня 2019 року), а нова ліцензія АС №020813 видана 04 серпня 2019 року (на строк до 04 серпня 2020 року).

По суті позивач не заперечує встановлений актом перевірки факт продажу алкогольних напоїв 30 липня 2019 року, тобто у період, коли у нього була відсутня ліцензія, хоч при цьому вказує на недобросовісність відповідача при розгляді його заяви від 25 липня 2019 року про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та умисне затягування у її видачі.

З цього приводу варто зазначити, що правомірність дій ГУ ДПС у Волинській області щодо розгляду зазначеної заяви лежить поза межами цього спору. Разом з тим, не можна не помітити, що ліцензія видана заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання документів - у строк, визначений статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Абзацом шостим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону №481/95-ВР).

Законом №481/95-ВР не визначено процедуру прийняття рішення про стягнення штрафів.

Механізм застосування фінансових санкцій визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (Порядок №790).

За змістом пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції (пункт 6 Порядку №790).

Відповідно до пункту 8 Порядку №790 рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Пунктом 10 підрозділу 10 розділу XX ПК України обумовлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Суд погоджується із доводами позивача, що порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, а оформлення результатів перевірок - статтею 86 цього Кодексу. Так відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Реалізація акта фактичної перевірки, яким встановлено порушення законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, здійснюється за правилами, визначеними пунктом 86.8 статті 86 ПК України: податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

За визначеннями, наведеними у підпункті 14.1.39, 14.1.157 пункту 14.1 статі 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності; грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов`язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів з 01 січня 2011 року (від часу набрання чинності ПК України) контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена Порядком №790, не відповідає приписам ПК України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню з урахуванням пункту 10 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Прийняте ГУ ДПС у Волинській області рішення від 17 червня 2020 року №000269-32 за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню. Разом з тим, самі лише окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не є безумовною підставою для висновку щодо його протиправності.

Положення пункту 86.8 статті 86 ПК України встановлюють строки, протягом яких податковий орган приймає податкове повідомлення - рішення за результатами перевірки та забезпечує право платника податків на подання заперечень на акт перевірки. Наслідки порушення цих строків положення цієї статті не передбачають.

Пунктом 113.1 статті 113 ПК України передбачено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

У численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 березня 2020 року у справі №2340/4876/18, від 24 квітня 2019 року у справі №820/212/16, від 25 січня 2019 року по справі №826/1479/17, від 03 квітня 2018 року у справі №810/5546/15, від 13 лютого 2018 року у справі №820/1975/17, викладена правова позиція, відповідно до якої якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, та вручено платнику податків у порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, прийняття такого рішення після спливу п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №816/4605/15 зроблено висновок, за змістом якого допущені податковим органом процедурні порушення, у тому числі й ті, що пов`язані, зокрема, з оформленням результатів контролюючого заходу, недотриманням строку прийняття податкових повідомлень-рішень тощо, не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення, та можуть бути прийняті судом до уваги за умови підтвердження належними та допустимими доказами добросовісного виконання таким платником власного податкового обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та встановлені на підставі письмових доказів обставини у справі дають підстави для висновку про наявність у діях позивача порушення вимог статті 15 Закону №481/95-ВР щодо здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями 30 липня 2019 року без наявності ліцензії, відповідальність за яке передбачена статтею 17 вказаного Закону. Отже, застосування до позивача фінансових санкцій у сумі 17000,00 грн відповідає абзацу шостому частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР, а прийняття відповідачем рішення (а не податкового повідомлення-рішення) від 17 червня 2020 року №000269-32, яке за змістом дозволяє встановити зміст порушення законодавства, норму законодавства та розмір відповідної санкції, після спливу встановленого строку для його прийняття (а не строків притягнення до відповідальності), не може бути підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення.

Таким чином, в задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволення позовних вимог підстави для відшкодування позивачу судових витрат у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк