Справа № 400/544/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/544/19

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Миколаїв, 29 вересня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

секретар судового засідання Колесніков-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2019 року №2, № 2, № 2,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2019 року №2, № 2, № 2.

В обґрунтування позову вказано, що позивач не погоджується із спірним податковим повідомленням-рішенням, прийнятим на підставі акту перевірки від 27.11.2018р. № 2853/14-29-14-02/39471500, висновки якого не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, первинних документах підприємства та вимогах діючого податкового законодавства.На думку позивача, ним ведеться господарська діяльність відповідно до вимог законодавства, всі податки нараховуються та сплачується у повному обсязі. Під час перевірки відповідач за надуманими підставами нарахував податкові зобов`язання та штрафні санкції, з яким позивач не погоджується.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, адміністративний позов ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» задоволено частково.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №2 від 22.01.2019 в частині визначення ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 129081 гривень та штрафу на суму 32270,25 гривень.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №2 від 22.01.2019 в частині визначення ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 443612 гривень та штрафу на суму 110903 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №2 про визначення ТОВ ««Миколаївський тепловозоремонтний завод» штрафу на суму 59416,67 гривень.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій зазначено про порушення судом першої інстанції процесуальних та матеріальних норм права, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення не врахував доводи податкового органу про те, що перевіркою встановлено опушення позивачем вимог п. 6 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів», в частині невірного визначення доходів від реалізації послуг нерезидента, що призвело до заниження доходів від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2016 рік на загальну суму 710 724,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції не враховано неможливість підтвердження факту придбання товарів позивачем у контрагента постачальника ТРВ «МЕТЕР ГРУП» на загальну суму 7675 грн. в т.ч. ПДВ 1279 грн. за квітень 2017р., виходячи з повної відсутності трудових ресурсів, матеріальних ресурсів у контрагента позивача, не придбання контрагентом будь-яких послуг і продукції, необхідних для здійснення господарської діяльності, наявність явних ознак для віднесення цих платників до категорії «зустрічних транзитів, відсутність джерела походження товарів, а також інформації щодо наявного кримінального провадження відносно директора ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» ОСОБА_1 , тощо. Щодо взаємовідносин з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ ТРАНСПОРТ», на думку апелянта, судом першої інстанції також не враховано, що у серпні 2018 році Товариством було завищено податковий кредит на 323500,02 грн., яка не підтверджена первинними бухгалтерськими документами.

До того ж, ГУ ДПС у Миколаївській області наголошує на тому, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги під час ухвалення рішення у справі факту недоведеності використання придбаних товарів від ТОВ «Агро-юг-сервіс» у власній господарській діяльності, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 118 833,33 грн.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» зареєстрований юридичною особою 03.11.2014. Основним видом діяльності товариства є ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.

Товариство веде господарську діяльність на промисловий площадці за адресою м. Миколаїв, вул. Знаменівська, 16-а, яку орендує у ТОВ «Промисловий транспорт».

В період з 24.10.2018 по 20.11.2018 спеціалістами ГУ ДФС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод», за результатами якої складено Акт від 27.11.2018 №2853/14-29-14-02/39471500.

Під час перевірки податківці дійшли висновку щодо порушення ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 ст.134, ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 234588 гривень, порушення п.185, ст.185, ст.187, ст.189, 198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 493456 гривень, не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі зведені податкові накладні, в яких платник податку повинен був визначити податкові зобов`язання по податку на додану вартість 118833,33 гривень.

22.01.2019 на підставі акту перевірки від 27.11.2018р., уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийняти податкові повідомлення-рішення №2 про збільшення ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 293235 гривень, №2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 616820 гривень, №2 про застосування штрафу за не реєстрацію податкових накладних на суму 118833,33 гривень.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно донараховано Товариству податків по взаємовідносинам з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП», ТОВ «Агро-юг-сервіс» та ТОВ «Промисловий транспорт» у спірних періодах, оскільки правомірність відображення у бухгалтерському обліку підприємством взаємовідносин зі вказаними контрагентами підтверджується наявною у Товариства первинною документацією.

До того ж, суд першої інстанції зауважив про помилковість висновків контролюючого органу стосовно відхилення у податковому обліку позивача доходів від курсової різниці на суму 710724,75 грн. за 2016 рік, оскільки використані ревізором дані щодо курсу валют не відповідають дійсності.

Судова колегія частково погоджуєтьсяз висновками суду першої інстанції, вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відображають спірні правовідносини, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено п. 44.1 ст. 44 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що об`єкт оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні.

Згідно із визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно з п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені Податковим кодексом України (п.п. 83.1.1); податкова інформація (п.п. 83.1.2); експертні висновки (п.п. 83.1.3); судові рішення (п.п. 83.1.4); інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені Податковим кодексом України або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (п.п. 83.1.6).

Як встановлено положеннями пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на догану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1. 54 1.2, 54.3.4. 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.5 П(С)БО 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

У відповідності до п. п.7, 10 П(С)БО 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з Доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Дохід, пов`язаний із наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості вірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг, на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

З матеріалів справи встановлено, що за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року ТОВ «МТРЗ» задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності» (з вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 150 832 460 грн.

ТОВ «МТРЗ» було подано уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на прибуток: за 2016 рік (вх.№ від 06.07.2018) у зв`язку з виправленням технічних помилок, які не призвели до змін об`єкта оподаткування з податку на прибуток; за півріччя 2017 року (вх.№ від 22.08.2017) у зв`язку з збільшенням походів та витрат, що призвело до зменшенням об`єкту оподаткування з податку на прибуток на 112760 грн.; за 3 квартали 2017 року (вх.№ від 19.10.2018) у зв`язку з збільшенням походів та витрат, що призвело до зменшенням об`єкту оподаткування з податку на прибуток на 256070 грн.; за 2017 рік (вх.№ від 23.03.2018, № від 26.03.2018, № від 26.03.2018, № від 19.10.2018) у зв`язку з збільшенням походів та витрат, в результаті чого зменшено об`єкт оподаткування на 495786 грн.; за І квартал 2018 року (вх.№ від 19.10.2018) у зв`язку з виправленням технічних помилок, які не призвели до змін об`єкта оподаткування з податку на прибуток; за півріччя 2018 року (вх.№ від 19.10.2018) у зв`язку з виправленням технічних помилок, які не призвели до змін об`єкта оподаткування з податку на прибуток.

Як свідчать дані акту перевірки, у ході її проведення перевіряючими перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «МТЗР» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 30.06.2018 встановлено їх заниження на загальну суму на загальну суму 1 296 875, у т.ч. за:за 2016 рік на суму 710 724 грн.; за І квартал 2017 року на 1707 грн.; за півріччя 2017 року у сумі 20739 грн., у т.ч. за II квартал 2017 року у сумі 19032 грн., за 3 квартали 2017 року у сумі 44129 грн., у т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 1707 грн., за II квартал 2017 року у сумі 19032 грн., за III квартал 2017 року у сумі 23390 грн.; за 2017 рік у сумі 89284 грн., у т.ч. у т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 1707 грн., за II квартал 2017 року у сумі 19032 грн., за III квартал 2017 року у сумі 23390 грн., за IV квартал 2017 року у сумі 45155 грн.; за І квартал 2018 року на 80507 грн.; за півріччя 2018 року у сумі 496867 грн., у т.ч. за II квартал 2018 року на 416360грн.

Колегією суддів з акту перевірки від 27.11.2018р. № 2853/14-29-14-02/39471500 встановлено, що ТОВ «МТРЗ» не в повному обсязі задекларовано доходи за півріччя 2018 року на загальну суму 325583 грі., ут.ч. за ІІ квартал 2018р. на 325583 грн. від продажу послуг.

ТОВ «МТРЗ» укладено з ТОВ «Торговий дім НТРЗ» Договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.11.2015р. №6.

У квітні 2018 року ТОВ «МТРЗ» надано на адресу Т0В «ТОРГОВИЙ Дім НТРЗ» транспортно-експедиційні послуги відповідно до видаткової накладної №51 від 14.04.2018р. на загальну суму 184200,00 грн. вт.ч, ПДВ 30700,00 грн.

У травні 2018 року ТОВ «МТРЗ» надано на адресу Т0В «ТОРГОВИЙ Дім НТРЗ» транспортно-експедиційні послуги відповідно до видаткової накладної №64 від 31.05.2018р. на загальну суму 206500,00 грн. в т.ч, ПДВ 34416,67 грн.

Так, в ході проведення перевірки було встановлено, що доходи від реалізації вищевказаних послуг не включено до складу доходів у ІІ кварталі 2018 року, чим занижено суму доходів від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку за півріччя 2018 року на суму 325583,00 грн., у т.ч. за ІІ квартал 2018 року на суму 325583 грн.

Платником податків жодним чином не спростовано вищевказане порушення вимог податкового законодавства.

Враховуючи викладене, на підставі наведених норм податкового законодавства, що регулює спірні правовідносини, апеляційний суд вважає вірним висновок податкового органу, що у порушення п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням п.5,7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, підприємством безпідставно занижено дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), на загальну суму 325583 грн., у т.ч. за: - півріччя 2018 року на 325583 грн., у т.ч. за II квартал 2018 року на 325583 грн.

Апеляційним судом з матеріалів справи також встановлено, що ТОВ «МТРЗ» укладено з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» Договір про вкладення № Т163066/004+01/від 17.08.2017р.

З акту перевірки вбачається, що у ході її проведення податковим органом було встановлено не віднесення ТОВ «МТРЗ» до складу доходів відсотків нарахованих установою банку на вкладення (депозит) по зазначеному вище Договору про вкладення.

Перерахування відсотків за вказаним Договором здійснювалось відповідно до наступних платіжних документів:

№2511 на суму 3809 грн. % за вкладом до запиту за вересень 2017р., дата перерахування 02.10.2017р.;

№2496 на суму 24730 грн. % за вкладом до запиту за жовтень 2017р., дата перерахування 01.11.2017р.;

№ 2506 на суму 6487 грн. % за вкладом до запиту за листопад 2017р., дата перерахування 01.12.2017р.;

№ 2498 на суму 4253 грн. % за вкладом до запиту за грудень 2017р., дата перерахування 03.01.2018р.;

№ 2585 на суму 58798 грн. % за вкладом до запиту за січень 2018р., дата перерахування 01.02.2018р.;

№ 2595 на суму 16832 грн. % за вкладом до запиту за лютий 2018р., дата перерахування 01.03.2018р.;

№ 4568 на суму 6843 грн. % за вкладом до запиту за березень 2018р., дата перерахування 02.04.2018р.;

№ 5350 на суму 12338 грн. % за вкладом до запиту за квітень 2018р., дата перерахування 02.05.2018р.;

№ 5756 на суму 18897 грн. % за вкладом до запиту за травень 2018р., дата перерахування 01.06.2018р.

За даними фінансової звітності платника податків ТОВ «МТРЗ» не відображено отримані відсотки по рядку 2220 «Інші фінансові доходи» та в інших рядках фінансової звітності.

За даними бухгалтерського обліку ТОВ «МТРЗ», використаних контролюючим органом під час проведення перевірки, доходи у вигляді одержаних відсотків складають на загальну суму 152 987 грн., у т.ч. за 2017 рік за IV квартал 35026 грн.; І квартал 2018 року 79883 грн.; Півріччя 2018 року 117961 грн., за ІІ квартал 2018 року 38078 грн.

У ході проведення перевірки податковим органом були досліджені реєстри кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників фінансового результату до оподаткування в податковій декларації з податку на прибуток і звітів про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (форма№2). Платника податків за період з 01.01.2015 по 30.06.2018 (Додаток 5 до акту перевірки).

Платником податків вищевказане порушення у ході розгляду справи не спростовано жодним чином, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з висновками податкового органу про те, що вищевказане свідчить, що ТОВ «МТРЗ» за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 не задекларовано доходів у вигляді відсотків нарахованих по вкладах (депозитах) на загальну суму 152987 грн.

З урахуванням встановлених обставин, на підставі наведених вище норм чинного податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судова колегія вважає доведеним порушення ТОВ «МТРЗ» п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням вимог п.п.14.1.54, п.14.1 ст.14, ПК України та п.4,5,7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290, в результаті чого підприємством безпідставно занижено дохід отриманий у вигляді відсотків, нарахованих на вклади (депозити), на загальну суму 152987 гри., у т.ч. за 2017 рік за IV квартал 35026 грн.; І квартал 2018 року 79883 грн.; Півріччя 2018 року 117961 грн., за ІІ квартал 2018 року 38078 грн.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у позовній заяві не зазначено будь-яких відомостей про невідповідність висновків проведеної податковим органом перевірки платника податку ТОВ «МТРЗ», у вказаній частині.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що за даними акту перевірки, ТОВ

«МТРЗ» за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 отримано доходів від продажу іноземної валюти та доходів від курсової різниці на загальну суму 107581 грн., у т ч. за: І квартал 2017 року - 19707 грн., II квартал 2017 року - 22032 грн., ІІІ квартал 2017 року - 2390 грн., за IV квартал 2017 року - 10129 грн., за І квартал 2018 року - 624 гри., за II квартал 2018 року - 52699 грн., які не включено до складу доходів.

В бухгалтерському обліку, як було встановлено під час перевірки, доходи від продажу валюти відображено:

Дт 711 «Дохід від реалізації іноземної валюти» Кт 33 «Інші рахунки»

Дт 792 «Результат іншої діяльності» Кт 711 «Дохід від реалізації іноземної валюти»

І квартал 2017 року - 1361 грн., ІІ квартал 2017 року - 350 грн., IV квартал 2017 року - 8394 грн., І квартал 2018 року - 441 грн., ІІ квартал 2018 року - 52699 грн.

В бухгалтерському обліку доходи від курсової різниці відображено: Дт 714 «Дохід від операційної курсової різниці» Кт 33 «Інші рахунки»; Дт 714 «Дохід від операційної курсової різниці» Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті»; Дт 792 «Результат іншої діяльності» Кт 714 «Дохід від операційної курсової різниці»

І квартал 2017 року - 18346 грн., ІІ квартал 2017 року - 21682 грн., ІІІ квартал 2017 року - 2390 грн., ІV квартал 2017 року - 1735 грн., І квартал 2018 року - 183 грн.

За даними розділу 2 «Звіт про фінансові результати» (форма №2-м) Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва, поданих ТОВ «МТРЗ» до ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва (Корабельне відділення) ГУ ДФС у Миколаївській області, встановлено відображення показника по рядку 2120 «Інші операційні доходи» лише за І квартал 2017 року у 18000 грн. та півріччя 2017 року у сумі 21000 грн.

За 9 місяців 2017 року, 2017 рік, І квартал 2018 року та півріччя 2018 року ТОВ «МТРЗ» відображало показник по рядку 2120 «Інші операційні доходи» Звіт про фінансові тати» (форма №2-м) Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва.

При цьому, за результатами проведення аналізу правомірності формування показників Декларації та фінансової звітності шляхом порівняння з даними регістрів бухгалтерського обліку, у ході проведення перевірки було встановлено відхилення, зокрема:

За даними фінансової звітності ТОВ «МТРЗ» відображено по рядку 2120 «Інші операційні доходи» на загальну суму 21000 грн.: за І квартал 2017 року у сумі 18000 грн., за півріччя 2017 року у сумі 21000 грн., у т.ч. за II квартал 2017 року сумі 3000 грн.

Наростаючим підсумком за 3 квартали 2017 року та 2017 рік ТОВ «МТРЗ» не декларувало по рядку 2120 «Інші операційні доходи».

При цьому, за даними бухгалтерського обліку ТОВ «МТРЗ» доходи від продажу іноземної валюти та курсової різниці складають на загальну суму 107581 грн. Відхилення складає у сумі 107581 грн.

Отже, ТОВ «МТРЗ» за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 не задекларовано доходів від продажу іноземної валюти та доходів від курсової різниці на загальну суму 107581 грн.

Вищевказані порушення, які були встановлені контролюючим органом у ході проведення перевірки дотримання ТОВ «МТРЗ» вимог податкового законодавства за спірний період, платником податків жодним чином не спростовано у ході судового розгляду справи. Позовна заява Товариства не містить обґрунтованих спростувань виявлених порушень.

За наведеного, враховуючи встановлені фактичні обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок податкового органу про порушення платником п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, з урахуванням вимог 14.1.54, п.14.1 ст.14, ПК України та п.п.4,5,7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999'року № 290, в результаті чого підприємством безпідставно занижено дохід від продажу валюти та курсових різниць, на загальну суму 107581 грн.: за І квартал 2017 року на 1707 грн., за півріччя 2017 року у сумі 20739 грн., у т.ч. за II квартал 2017 року у сумі 19032 грн., за 3 квартали 2017 року у сумі 44129 грн., у т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 1707 грн., ІІ квартал 2017 року - 19032 грн., III квартал 2017 року - 23390 грн.; за 2017 рік у сумі 54258 грн., у т.ч. у т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 1707 грн., за II квартал 2017 року у сумі 19032 грн., за III квартал 2017 року у сумі 23390 грн., за IV квартал 2017року у сумі 10129 грн.; за І квартал 2018 року на 624 грн.,за півріччя 2018 року у сумі 53323 грн., у т.ч. за II квартал 2018 року на 52699 грн.

Крім того, згідно матеріалів перевірки, у ході її проведення ГУ ДФС у Миколаївській області було встановлено порушення платником ТОВ «МТРЗ» п. 6 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року № 193, в частині невірного визначення доходів від реалізації послуг нерезиденту, чим занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2016 рік на загальну суму 710724 грн.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «МТРЗ» («Виконавець» в особі директора Сімченко В.В.) укладено Договір від - 12.2015 №14-1/2015 (м.Тбілісі) з нерезидентом ООО "Вагоностроительная компания" - Замовник, (Грузія) в особі Генерального директора Арешидзе Г.С. який діє на підставі Статуту. Предметом Договору є: по завданню "Замовника" "Виконавець" зобов`язується виконати комплекс робіт у обсязі капітального ремонту тепловоза ЧМЄ -3 у кількості трьох штук. Термін виконання робіт 90 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі тепловоза в ремонт на території "Виконавця". Валюта платежу дол. США. Умови оплати: 50% -передоплата. Кінцевий розрахунок після приймання тепловозу на території "Замовника" з підписанням акту приймання-передачі. Арбітраж: Арбітражний Інститут при ТПП в м. Стокгольм. Реквізити нерезидента: юридична адреса: Грузия, Рустави, ул. Мазниашвили № 2 Банківські реквізити: Beneficiary LLC "CARRIAGE BUILDING COMPANY" ACC.GE62BG710800 SWIFT BAGAGE22.

На виконання умов Договору від 14.12.2015р. №14-1/2015, як свідчить акт перевірки, нерезидентом ООО «Вагоностроительная компания» перераховувалась передоплата за виконані роботи:

За актом виконаних робіт від 27.07.2016 - ремонт тепловозу №6896 на загальну суму 150768,39 дол. США (по курсу 24,785259 за 1 дол. США), що складає 3736833,60 грн., здійснено передоплату:

09.02.2016р. у сумі 90100,00 дол. США (по курсу 25,877397 за 1 дол. США), що складає 2331553,47 грн.,

10.05.2016р. у сумі 60668,39 дол. США (по курсу 29,895723 за 1 дол. США), що складає 1813725,40 грн.

Таким чином, на думку перевіряючих, TOB «МТРЗ» повинно було при включенні до складу доходу звітного періоду перерахувати у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу. Невірно визначений дохід за наслідками перевірки складає 408445,27 грн.

По акту виконаних робіт від 25.08.2016 - ремонт тепловозу №6845 на загальну суму 150696,12 дол. США (по курсу 25,305530 за 1 дол. США), що складає 3813445,19 грн., здійснено передоплату: 29.03.2019р. у сумі 90100,00 дол. США (по курсу 26,280144 за 1 дол. США), що складає 7840,97 грн.; 17.05.2016р. у сумі 60596,12 дол. США (по курсу 29,624448 за 1 дол. США), що складає 126,60 грн.

Таким чином, на думку податкового органу, ТОВ «МТРЗ» повинно було при включенні до складу доходу звітного періоду перерахувати у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу. Невірно визначений дохід, за наслідками перевірки складає 349522,38 грн.

По акту виконаних робіт від 15.09.2016 - ремонт тепловозу №6038 на загальну суму 152120,49 дол. США (по курсу 26,329976 за 1 дол. США), що складає 4005328,85 грн., здійснено передоплату: 13.04.2016р. у сумі 92125,00 дол. США (по курсу 25,553146 за 1 дол. США), що складає 2354083,58 грн.; 10.05.2016р. у сумі 11411,61 дол. США (по курсу 29,895723 за 1 дол. США), що складає 341158,33 грн.; 17.05.2016р. у сумі 11483,88 дол. США (по курсу 24,904642 за 1 дол. США), що складає 286001,92 грн.

Та отримано після оплату: 19.10.2016р. у сумі 37100,00 дол. США (по курсу. 25,663049 за 1 дол. США), що складає 952099,12 грн.(37100,00 дол. США х по курсу 26,329976 за 1 дол. США=976842,11грн.).

Таким чином, контролюючим органом зроблено під час перевірки висновок, що ТОВ «МТРЗ» повинно було при включенні до складу доходу звітного періоду перерахувати у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу. Невірно визначений дохід, згідно даних перевірки, складає «-» 47242,91 грн.

Тобто, з наведеного вбачається, що під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що підприємство позивача невірно визначало курс валют зокрема долару США до гривні, у зв`язку із чим обраховані відхилення на загальну суму 710 724,75 грн. (Додаток 7 до акту перевірки, а.с. 207).

Водночас, колегія суддів погоджується з викладеними у судовому рішенні судом першої інстанції даними у спростування використаних ревізорами даних про курс валют щодо встановлення вказаного вище порушення на загальну суму 710724,75 грн., з огляду на наступне.

Так, у Додатку 7 зазначено, що курс валюти станом на 10.05.2016р. дорівнював 29,89 гривень, натомість відповідно до відомостей с офіційного сайту НБУ (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=10.05.2016&period=daily) курс на цю дату дорівнював 25,16 гривень. Аналогічним чином, не відповідають курс використаний ревізорами за 17.05.2016 29,62 гривень, який насправді був 25,39 гривень,

Апелянтом не було надано пояснень використання ревізорами курсів значно вищих за офіційний курс НБУ, ані у ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ані до апеляційного суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу про відхилення у податковому обліку позивача доходів від курсових різниць на суму 710724,75 гривень за 2016 рік не відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів часткового погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки задовольняючи в цій частині позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення №2 в частині визначення податкового зобов`язання на суму 127930 гривень та 31982,50 гривень штрафу, суд попередньої інстанції припустився помилки.

На думку колегії суддів, ґрунтовними є доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області стосовно того, що 09.02.2016р. передоплата у сумі 90100,00 дол. США (по курсу 25,877397 за 1 дол. США) складає 2331553, 47 грн.; 29.03.2016р. передоплата у сумі 90100,00 дол. США (по курсу 26,280144 за 1 дол.США), складає 2367840,97 грн.; 13.04.2016р. передоплата у сумі 92125,00 дол. США (по курсу 25,553146 за 1 дол. США) складає 2354083,58 грн.; 19.10.2016р. післяплата у сумі 37100,00 дол.США (по курсу 25,663049 за 1 дол.США) складає 952099,12 грн.

Тобто, на поточні дати (09.02.2016, 29.03.2016, 13.04.2016, 19.10.2016) перевіряючим вірно встановлений курс за 1 дол. США - відповідно до відомостей з офіційного сайту НБУ (https://bank.gov. ua/ua/markets/exchangerates?date=09.02.2016...&period=daily).

Апеляційним судом перевірено вищенаведену інформацію та наголошується, що в цій частині контролюючим органом не допущено помилки та курс НБУ на поточні дати вирахувано вірно.

У позовній заяві не міститься заперечень стосовно невірно обрахованих курсів на вказані вище дати.

Між тим, оскільки на дати 10.05.2016р. та 17.05.2016р. перевіряючи ми невірно застосовано під час перевірки курси валют долару США до гривні, відхилення складає не 710724,75 грн., а 118885,77 грн.

По акту виконаних робіт б/н від 27.07.2016 року загальна сума складає 3858132,27 грн.:

- від 09.02.2016р. у сумі 90100,00 дол. США по курсу 25,877397 складає 2331553,47грн.;

- від 10.05.2016р. у сумі 60668,39 грн. по курсу 25,162672 складає 1526578,80грн.;

При цьому, податковим органом у Додатку №7 визначено 4145278,85 грн., а Товариством за даними бухгалтерського обліку 3736833,60грн.

Тобто, за вказаним актом виконаних робіт по ремонту тепловоза №6896, Товариством невірно визначено податкове зобов`язання на суму 121 298,67 грн. у бік зменшення.

По акту виконаних робіт б/н від 25.08.2016 року загальна сума складає 3906659,5 грн.:

- від 29.03.2016р. у сумі 90100,00 дол. США по курсу 26,280144 складає 2367840,97грн.;

- від 17.05.2016р. у сумі 60596,12 грн. по курсу 25,394671 складає 1538818,53грн.;

При цьому, податковим органом у Додатку №7 визначено 4162967,57грн., а Товариством за даними бухгалтерського обліку 3813445,19грн.

Тобто, за вказаним актом виконаних робіт по ремонту тепловоза №6845, Товариством невірно визначено податкове зобов`язання на суму 93 214,31 грн. у бік зменшення.

По акту виконаних робіт б/н від 15.09.2016 року загальна сума складає 3909701,64 грн.:

- від 13.04.2016р. у сумі 92125,00 дол. США по курсу 25,553146 складає 2354083,58грн.;

- від 10.05.2016р. у сумі 114,11грн. по курсу 25,162672 складає 287146,60грн.;

- від 17.05.2016р. у сумі 11483,88 по курсу 25,394671 складає 291629,35грн.;

- від 19.10.2016р. у сумі 37100,00 по курсу 25,663049 складає 952099,12грн.

При цьому, податковим органом у Додатку №7 визначено 3958085,94грн., а Товариством за даними бухгалтерського обліку 4005328,85грн.

Тобто, за вказаним актом виконаних робіт по ремонту тепловоза №6038, Товариством невірно визначено податкове зобов`язання на суму -95627,21 грн. у бік збільшення.

З урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №2 від 22.01.2019р. належить визнати протиправним та скасувати на загальну суму 133 163,65 грн., у тому числі 106531,01грн. основне зобов`язання та 26632,64грн. штрафні санкції (25%).

У іншій частині, вказане податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції стосовно правомірності прийняття ГУ ДФС у Миколаївській області податкових повідомлень-рішень №№ 2, 2 від 22.01.2019р., судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з пп. а) п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, зпридбанняабо виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, як передбачено пунктом 198.2 статті198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідності до п.п. 198.5 ст. 198 Кодексу платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У розумінні п.198.6 ст. 198 ПК України до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних зокрема податковими накладними чи іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті201цьогоКодексу.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм Податкового кодексу України передбачений вичерпний та відповідний перелік документів, на підставі яких платник податків має право на податковий кредит, а саме: зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних, митні декларації, інші документи, передбачені пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (транспортні квітки, готельні рахунки, касові чеки, бухгалтерська довідка, складена у відповідності до п. 36 підрозділу 2 розділу XX діючого Кодексу та інше).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№996-XIV(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Закон України №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону України №996-XIV, підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом обов`язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з`ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб`єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як визначено підпунктом14.1.36пункту14.1статті14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону України №996-XIV,господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 04.04.2017р. ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» укладено договір поставки №04/2017-1 з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» (Постачальник), за умовами якого Постачальник зобов`язувався передати у власність покупця Товар. Постачальник зобов`язувався поставити Товар на умовах поставки, зазначених у специфікації та за бажанням Сторін, у видаткових накладних відповідно до міжнародних правил «Інкотермс» в редакції 2000р. Загальна вартість по Договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до Договору видаткових накладних та рахунків-фактур Постачальника протягом дії терміну Договору.

На виконання вказаного договору, ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» виписало видаткову накладну від 07.04.2017р. № МГ-07042017 на загальну суму 7675,00 грн., у т.ч. ПДВ 1279,17 грн., відповідно до якої зазначено номенклатура товару, що поставляється насос топливопідкачующий Д.42.115 спч(1шт.).

До складу податкового кредиту за квітень 2017 року ТОВ «МТРЗ» віднесено податок на додану вартість з вартості ціни насоса топлиопідкачующийД.42.115 спч у сумі 1279 грн. по податковій накладній № 211 від 07.04.2017 року на загальну суму 7675,00 грн.

ТОВ «Миколаївській тепловозоремонтний завод» розрахувалось з постачальником у безготівковій формі та як відображено податковим органом у ході проведення перевірки, за даними бухгалтерського обліку підприємства, зазначені операції відображено: Дт 201 «Сировина та матеріали» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 6396,00грн; Дт 644 «Податковий кредит» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 1279,00грн

Як було встановлено у ході проведення перевірки та не заперечувалось позивачем у справі, взаєморозрахунки проводились у безготівковій формі, шляхом укладення договору № 5/04/7017 У від 06 04 2017р. про відступлення права вимоги, де з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» Первісний кредитор (код 40038328, укладено у м.Київ, підписано зі сторони ТОВ «МЕТЕР- ГРУП» директор - Боклаженко В.В.. зі сторони ТОВ «СОРТЕКС ГРУП» директор ОСОБА_2 ,) ТОВ «COPTЕKC ГРУП» (код 40693547), відповідно до якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе правогрошової вимоги в сумі 7675 три., що належать Первісному кредитору за Договором №04/2017-1 від 04.04.2017р.

Рахунок на оплату №4/2-2017 від 06.04.2017р. виписано від імені ТОВ «Сортекс груп». Взаєморозрахунки проведено у повному обсязі 07.04.2017р. на загальну суму 7675,00 три., у т.ч. ПДВ 1279,00 грн.

Між тим, до перевірки так сама як і до суду платником податку не було надано товаро-транспортних накладних на транспортування товару від ТОВ «МЕТЕР- ГРУП».

При цьому, колегія суддів зауважує, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, на переконання колегії суддів, позивачем не доведено правомірності формування відповідних показників податкової звітності за наслідками зазначеної вище господарської операції.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу, що на підтвердження реальності господарських операцій та фактичного виконання за зазначеним договором його умов, Товариством позивача не надано належним чином оформлених первинних документів, на підставі яких формувались показники податкової звітності за вказаною операцією, зокрема акти приймання-передачі товару, рахунки-фактури, зареєстровані у ЄРПН податкові накладні, товарно-транспортні накладні чи будь-які інші транспортні документи, специфікації, обов`язкова наявність яких була передбачена умовами укладеної з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» угоди.

На переконання судової колегії, матеріали справи не містять необхідних документів на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з ТОВ «МЕТЕР- ГРУП» в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

З наданих до суду документів, поза розумним сумнівом, неможливо встановити зміст господарської операції, вартісні і кількісні показники, у тому числі місце постачання товару, виконання робіт (надання послуг), їх вид та об`єми, вартість, та підтверджують пов`язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно АС «Податковий блок» основний вид діяльності ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» ()-організація будівництва будівель. Зареєстровано Дніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області від 30.09.2015 №09.). Свідоцтво платника ПДВ анульоване 14.06.2018 по причині - 60-Анульовано за рішенням контролюючого органу.

За результатами аналізу даних ЄРПН у квітні 2017 року та в попередніх податкових періодах ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» не здійснює придбання насосу топливопідкачующого Д-42.115спч.

У квітні 2017 року та попередніх періодах придбання ТОН «МЕТЕР-ГРУП» насосу топливопідкачующого Д.42.115спч відсутнє, натомість підприємство здійснює придбання: послуги з сушіння, зберігання та приймання зерна, добрива та нітрати, придбання Чаю Несті, 1 Банка Кока-кола 0.250л, Кока-кола 2л, Фанта апельсин та лимон та інш.

Укладений між ТОВ «МТРЗ» та ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» договір постачання не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет. Первинні документи на постачання товару насосу топливопідкачующого Д.42.115спч складено було всупереч вимогам ч.1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Оскільки відсутній факт формування згідно з абз.2 ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, тобто відсутня господарська операція як певна дія/подія у визначенні абз.5 ст. 1 вказаного вище Закону, в основі якої має бути певний актив. Таким чином, при формуванні показників звітності та формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» позивачем було порушено ч.5 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні», позаяк надані платником податку документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України, вважатись документами у підтвердження даних податкового обліку і звітності.

До того ж, суд апеляційної інстанції також враховує відомості викладені в акті перевірки зокрема, стосовно наявності у відповідача податкової інформації, внесеної до АІС «СФП» за 1622/8/26-54-23-00 від 28.03.2018р., стосовно наявного кримінального провадження відносно директора та засновника ТОВ «МЕТЕР-ГРУП» ОСОБА_1 , в рамках якого було встановлено обставини реєстрації на його ім`я даного суб`єкта господарювання без мети ведення фінансово-господарської діяльності; та наявність ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/8330/17 від 26.12.2017 в якій зазначено, що у проваджені СВ ФР Лівобережної ОДПІ м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017 року за №0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.205 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи зареєстрували ряд суб`єктів господарської діяльності на території Дніпропетровської області створили (придбали) об`єкти підприємницької діяльності, у тому числі TOB «МЕТЕР-ГРУП» (код 40038328), TOB «СОРТЕКС ГРУП» (код 40693547) з метою прикриття незаконної діяльності, що полягає в наданні послуг по мінімізації податкових зобов`язань реальному сектору економіки. Вказані відомості, як зауважено в акті перевірки, стали підставою для висновку про спрямованість їх діяльності на виключну реалізацію насосу топливопідкачующого Д42.115спч по формуванню неправомірної податкової вигоди третім особам, що в свою чергу поряд з відсутністю реального джерела введення в обіг товару, стало вагомим аргументом у доказовій базі щодо нереальності операцій з придбання ТОВ «МТРЗ» зазначеного вище насосу у ТОВ «МЕТЕР-ГРУП».

Товариством не спростовано встановлені податковим органом у ході проведення перевірки порушення вимог податкового законодавства, зокрема завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) по рядку 2050 Звітів про фінансові результати та заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, в наслідок завищення собівартості реалізованого товару по операціях з ТОВ «МЕТЕР-ГРУП», факт придбання яких перевіркою не встановлено на загальну суму 6359 гри. у т.ч. за звітними періодами: півріччя 2017 року 6359 грн., у т.ч. II квартал 2017 року на суму 6359 гри., 3 квартали 2017 року на суму 6359 грн., II квартал на суму 6359 грн., 2017 рік на суму на суму 6359 грн. у т.ч. II квартал 2017 року на суму 6359 грн.

Також, як свідчать матеріали справи, перевіркою було встановлено що у серпні 2017 року ТОВ «МТРЗ» придбало у ТОВ «Агро-юг-сервіс» жиру у кількості 23000кг, загальною вартістю 713000 грн., у тому числі ПДВ 118833,33 грн., використання якого в господарській діяльності підприємством не доведено.

Придбання жиру, згідно матеріалів перевірки, відбулось відповідно до наступних видаткових та податкових накладних, відображених у акті перевірки: ПН№1504 від 29.08.2017р. та ВН№1504 від 29.08.2017р., ПН№1503 від 29.08.2017р. та ВН№1503 від 29.08.2017р., ПН№1496 від 29.08.2017р. та ВН№1496 від 29.08.2017р.,

За вказаною операцією, Товариством позивача до складу податкового кредиту у Декларації ПДВ за серпень 2017р. було віднесено суму ПДВ 118833,33 грн. сплаченого у ціні вартості придбаного жиру.

Під час проведення перевірки, ТОВ «МТРЗ» було вручено запит про надання пояснень щодо використання придбаного жиру у господарській діяльності та доказів списання такого жиру.

Так, підприємством було надано письмові пояснення, що жир придбаний у ТОВ «Агро-юг-сервіс» застосовувався для змащування ходових відкритих тертьових металевих поверхонь та додавався при опаленні; фактично списання здійснювалось у виробництво протягом серпня - листопада 2017 року, у листопаді 2017 року списано на собівартість реалізованих послуг по бухгалтерському обліку, на податковий облік витрати з придбання жиру не вплинули, оскільки при складанні податкової звітності, об`єкт оподаткування на вартість списаного жиру не к зменшувався.

Між тим, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 23 «Виробництво» за листопад 2017 року жир у кількості 23 000 кг списано на собівартість реалізованих послуг на суму 594200 грн., за даними бухгалтерського обліку перевіркою було встановлено відхилення по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у сумі 594200 грн. (тобто вказана сума до витрат не віднесена).

Відповідно до зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних номенклатура товару - Жир рослинний Шортенінг та жир.

Як зазначено перевіряючими у акті перевірки, жир " ОСОБА_3 - виробляється на основі рафінованих дезодорованих рослинних олій, використовується в мережах громадського харчування і в домашній кулінарії, використовується в хлібопекарській, кондитерській промисловості для виготовлення різних видів печива, кексів та інших, кондитерських виробів.

Отже, такий жир не призначений для використання у процесі здійснення ремонтних робіт тепловозів.

Крім того, як було зауважено перевіряючими, на балансі ТОВ «МТРЗ» відсутні будь-які обігрівальні пристрої (печі, котли та інше), де можливо було б використовувати жир для цілей опалення.

Позивачем не спростовано викладені в акті перевірки доводи та не підтверджено наявності відповідного обігрівального пристрою (печі, котлу, інш.), де можливо було б використовувати жир для цілей опалення.

За вказаного, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що ТОВ «МТРЗ» не доведено факт використання жиру у господарській діяльності, що в свою чергу призвело до заниження податкового зобов`язання за серпень 2018 року у сумі ПДВ 118833,33 грн.

Колегія суддів критичного оцінює надану Товариством бухгалтерську довідку-пояснення, доповідну записку та фотокартку у підтвердження правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-юг-сервіс», позаяк такі не є первинними документами у розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для підтвердження показників податкової звітності.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Тобто, відповідно до діючого законодавства, на момент реєстрації податкової накладної повинна відбутись одна з подій або постачання товарів/послуг, або надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

При цьому, у відповідності до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням всього викладеного вище, враховуючи встановлене порушення вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-юг-сервіс», у порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.5 ст. 198 ПК України, ТОВ «МТРЗ» не нарахувало податкове зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189 ПК України на вартість придбаного жиру, використання якого в господарській діяльності не доведено, на загальну суму 713000 грн., в тому числі податок на додану вартість 118 833,33 грн. Вказане призвело до порушення приписів п. 201.1 ст. 201 ПК України, що виразилось у не складенні та не реєстрації в Єдиному реєстрі зведених податкових накладних, в яких платник податків повинен був визначити податкові зобов`язання по придбаним товарам, які використовувались не в оподатковуваних операціях.

Крім того, колегією суддів встановлено, що у серпні 2017 року від постачальника ТОВ «Промисловий транспорт» отримано послуг оренди, відшкодування витрат на комунальні послуги на загальну суму 256871,33 гривень, у т.ч. ПДВ 42811,89 гривень. Крім того, у серпні 2017 року ТОВ «Промисловий транспорт» здійснив постачання на адресу ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» тепловозів на загальну суму 4080000 гривень, у т.ч. ПДВ 680000 гривень.

Станом на 31.08.2017 року кредиторська заборгованість складала 4835557,96 гривень. Відповідно до банківських виписок оплата у серпні 2017 року здійснювалась з призначенням платежу виключно оплати за послуги за договором від 01.03.2017.

Ревізорами обраховано, що відповідно до бази даних Єдиного реєстру податкових накладних за серпень 2017 року ТОВ «Промисловий транспорт» зареєстровано податкових накладних на загальну суму 1542811,89 гривень, у т.ч. ПДВ 1946311,90 гривень.

Відхилення, на думку контролюючого органу, склало 1941000,12 гривень, у т.ч. ПДВ 323500,02 гривень. З цього зроблено висновки про те, що ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» безпідставно завищено податковий кредит у серпні 2018 року на суму 323500 гривень, що не підтверджено первинними та розрахунковими документами.

Судом першої інстанції зазначено про надання позивачем під час судового засідання пояснення та документів, з яких слідує, що під час зазначених розрахунків ревізорами не було враховано, що придбання тепловозу ТГМ-4 №2811 від ТОВ «Промисловий транспорт» за ВН№56 від 22.08.2017 на загальну суму 1341000 гривень, в т.ч. ПДВ 223500 гривень, який до моменту його придбання знаходився на обліку ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» в якості орендованого транспортного засобу і враховувався в бухгалтерському обліку на збалансованому рахунку 01 «Орендовані необоротні активи».

Також, позивачем надано Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 22.08.2017 №2 до податкової накладної від 22.08.2017 №5, якою зняти обсяги постачання за послугою оренда майна від ТОВ «Промисловий транспорт» на суму 2009166,70 гривень, та збільшено на цю суму за номенклатурою від купівлі-продажу тепловозу ТГМ-4.

Між тим, колегія суддів такі твердження суду попередньої інстанції вважає помилковими, оскільки як свідчать дані акту перевірки, в податкових накладних №1, 2, 3, 4, 5 від 08.2017р. зазначена номенклатура «Оренда нерухомого майна», «Оренда Стаціонарний стрілочний кран «КС-5363Д», «Оренда нерухомого майна за липень 2017р», «Послуги и залізничного рухомого складу за липень 2017р.», «Відшкодування витрат на комунальні послуги за липень 2017р.», в той час як у видатковій накладній від 22.08.2017 № 57 зазначена номенклатура «тепловоз ТГМ-4 №1093», «тепловоз ТЕМ-4 №0665», «тепловоз Тем-4 №946», «тепловоз ТЕМ-4 №9176».

Тобто, номенклатура наведена в податкових накладних та видаткових накладних є не ідентичною.

Податкові накладні на вказаний товар складені за подією, що сталася раніше (першою подією-датою відвантаження /отримання товару). У видаткових накладних на отримання товару вказана номенклатура «тепловоз ТГМ-4 №1093», «тепловоз ТЕМ-4 5», «тепловоз ТЕМ-4 №946», «тепловоз ТЕМ-4 №9176», що повинно відповідати номенклатурі, наведеній в податкових накладних. Фактично ж у податкових накладних наведена номенклатура не «тепловоз ТГМ-4 №1093», «тепловоз ТЕМ-4 №0665», тепловоз ТЕМ-4 №946», «тепловоз ТЕМ-4 №9176», а «Оренда нерухомого майна», оренда Стаціонарний стрілочний кран «КС-5363Д», «Оренда нерухомого майна за липень 2017р», «Послуги оренди залізничного рухомого складу за липень 2017р.», відшкодування витрат на комунальні послуги за липень 2017р.».

За наведених вище обставин, апеляційний суд погоджується з позицією апелянта про те, що вказане є порушенням пп.е) п.201.1 ст.201 ПК України.

Враховуючи встановлені фактичні спірні обставини, колегія суддів вважає доведеним порушення ТОВ «МТРЗ» п. 44.1 ст.44, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198 АК України, в результаті чого платником податку було віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ ТРАНСПОРТ» по зареєстрованим податковим накладним, операції з придбання чи оплати не підтверджено видатковими накладними та розрахунковими документами, тобто жодна з подій не відбулась, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 323500грн. за серпень 2017р.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що згідно акту перевірки, у ході її проведення, з приводу встановленого порушення по взаємовідносинам з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ ТРАНСПОРТ», посадовими особами суб`єкта господарювання відносно якого проводилась перевірка жодних пояснень надано не було.

Таких пояснень та спростувань виявленого порушення не містить і позовна заява ТОВ «МТРЗ».

Крім того, як свідчать дані акту перевірки, перевіркою відображених у рядку 12.1 Декларацій «обсяг придбання та податок додану вартість, сплачений митним органам за: основною ставкою» показників за період з 01.10.2015 по 30.06.2018 у загальній сумі 2 890 822 грн. встановлено, що «МТРЗ» здійснювало операції з імпорту запасних частин та мастильних матеріалів.

Проведеною перевіркою відображеного показника за жовтень - грудень 2015 року, - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень-червень 2018 року у ній сумі 2 890 822 грн. на підставі таких документів: реєстри отриманих податкових накладних, оборотно - сальдова відомість та журнали - ордери по рахункам: 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 311 «Поточні рахунки в національній », 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», ВМД, інвойсів, накладних, актів, платіжних доручень, податкових накладних, оборотно-сальдових відомостей, було встановлено завищення задекларованих ТОВ «МТРЗ» показників у рядку 12.1 Декларацій придбання та податок на додану вартість, сплачений митним органам за: основною ю» на загальну суму 49844 грн., у т.ч. за:

травень 2016 року на 33899 гри.,

липень 2016 року на 15945 грн.

Податковим органом було встановлено, що в Декларації з ПДВ за травень 2016 № від 21.06.2016 ТОВ «МТРЗ» задекларовано по рядку 12.1 Декларацій з податку на додану вартість, сплачений митним органам за: основною ставкою ПДВ у сумі 33899 грн., що не підтверджено митними деклараціями

Крім того, як було встановлено у ході перевірки, ТОВ «МТРЗ» в Декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року № від 18.08.2016р. задекларовано по рядку 12.1 Декларації «обсяг придбання та податок на додану вартість, сплачений митним органам за: основною ставкою» податок на додану вартість у сумі 135760,00 грн.

При цьому, згідно імпортних митних декларацій за липень 2016 року №504070000/2016/005041 від 02.07.2016р. та № 504070000/2016/005479 від 19.07.2016р., загальна сума податку на додану вартість, сплачений митним органам складає 119814,85 грн.

Таким чином, ТОВ «МТРЗ» податок на додану вартість за липень у сумі 15945 грн. не підтверджено митними деклараціями.

Товариством встановлене порушення вимог податкового законодавства не спростовано, у підтвердження показників податкової звітності первинних документів не надано.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновками контролюючого органу про безпідставне завищення платником податків податкового кредиту в частині декларування сум податку на додану вартість, сплачених митним органам, які не підтверджено митними деклараціями на загальну суму 49844 грн., за травень 2016 року та липень 2016р.

З урахуванням всього вище встановленого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі, неповно було встановлено спірні обставини у справі та зроблено хибні висновки про недоведеність правомірності прийняття спірних податкових повідомлень рішень у відповідних частинах, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками перегляду судового рішення, праву на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом частково доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим наявні підстави для скасування судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З врахуванням того, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 133163,65 грн., судовий збір підлягає стягненню на користь платника у розмірі 2102,00 грн. з відповідача.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 400/544/19 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області № 2 від 22.01.2019 року в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства (код 11021000) на загальну суму 133 163,65грн., з яких 106531,01грн. основне зобов`язання та 26632,64грн. штрафні санкції.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул.Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» (вул.Знаменська, 16-А, м. Миколаїв, 54037, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції у сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 15 березня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.