Справа № 200/9591/20-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. Справа№200/9591/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Шинкарьової І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення відповідача від 13 лютого 2020 року № 29 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05 лютого 2020 року про призначення пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 навчання в СГПТУ 44 з 01 вересня 1984 року по 07 січня 1988 року, періоду служби в армії з 12 травня 1988 року по 11 травня 1990 року, періоду роботи на шахті «Красний Октябрь» машиністом електровоза підземним з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року та з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року, періоду роботи на шахті імені Карла Маркса з 06 вересня 1999 року по 17 вересня 1999 року підземним гірничим з ремонту гірничих виробок, періоду на ПАТ «ЄМЗ» слюсарем ремонтником в цеху ремонтно-прокатного обладнання на дільниці по ремонту обладнання прокатних станов з 19 листопада 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 16 квітня 2004 року по 31 грудня 2004 року, 16 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2020 року позивач звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областііз заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно пп. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на що 13 лютого 2020 отримав рішення про відмову в призначенні пенсії. Позивач зазначає, що у спірному рішенні відповідач не зарахував до пільгового стажу періодів роботи позивача на шахті «Красний Октябрь» в/о «Орджонікідзевугілля» машиністом електровоза підземним з 22.01.1988 по 30.04.1988 та з 06.08.1990 по 08.04.1996; на шахті «Юний Комунар» гірником з ремонту підземних виробок з 28.03.1997 по 29.10.1997 (з 28.03.1997 по 29.04.1997 був учнем гірника з ремонту підземних виробок).; на шахті імені Карла Маркса в/о «Орджонікідзевугілля» з 06.09.1999 по 17.09.1999 підземним гірничим з ремонту гірничих виробок. Робота позивача за списком №1 на підприємствах виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками, виданими Адміністрацією міста Єнакієве, які містять інформацію про спуск робітника до шахти. Не були враховані до пільгового стажу період навчання у СГПТУ 44 м.Єнаківе (Спеціалізоване гірниче професійно-технічне училище) з 01.09.1984 по 07.01.1988 за спеціальністю машиніст електровозу підземний. Не був врахований до пільгового стажу час служби у рядах збройних сил з 12.05.1988 по 11.05.1990.

Позивач вважає таке рішення відповідача неправомірними, оскільки не зарахування періоду роботи з до спеціального (пільгового) страхового стажу роботи за Списком №1 призвело до відмови у призначенні пенсії.

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що за результатами розгляду звернення позивачу було вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах мотивуючи це тим, що згідно записів у трудовій книжці про період роботи з 22 січня 1988 року по 30.04.1988 року та з 06.08.1990 по 08.04.1996, з 28.03.1997 по 29.10.1997, відсутні відомості,які визначають право на пільгову пенсію, а саме : не зазначено розділ, підрозділ, найменування списків, куди включно цей період роботи, відомості про атестацію робочих місць після 21 серпня 1992 року та первинні документи. Довідок, уточнюючих пільговий характер роботи, заявник не надав.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 200/9591/20-а та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Сторони до підготовчого судового засідання 16 лютого 2021 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №200/9591/20-а та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що 05 лютого 2020 рокупозивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 05.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви було додано наступні документи: довідка про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків; трудової книжки НОМЕР_2 від 26 січня 1988 року; копії паспорту; копії військового квитка НОМЕР_3 від 27 квітня 1988 року; копія диплома про навчання НОМЕР_4 від 07 січня 1988 року; копія посвідчення про навчання на курсах № 425; довіку ВПО; долучені індивідуальні відомості про застраховану особу код НОМЕР_1 ) з 01 січня 1999 року по 28 лютого 2017 року , та витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 17 лютого 2020 року на ПрАТ «ЄМЗ».

Рішенням від 13 лютого 2020 року № 29 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно записів у трудовій книжці про період роботи з 22.01.1988 по 30.04.1988 та з 06.08.1990 по 08.04.1996, з 28.03.1997 по 29.10.1997, відсутні відомості, які визначають право на пільгову пенсію, а саме : не зазначено розділ, підрозділ, найменування списків, куди включно цей період роботи, відомості про атестацію робочих місць після 21 серпня 1992 року та первинні документи. Довідок, уточнюючих пільговий характер роботи, заявник не надав.

Позивач у позовній заяві зазначає, що заяви про призначення пенсії було додані всі необхідні документи, проте документи, які містили печатку з символікою так званої «ДНР», не були прийняті відповідачем та повернуті позивачу. Додатково до матеріалів справи було додано:

Довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки № 26100/4045 від 16 грудня 2019 року, яка видана позивачу про те, що він працював повний день в ПрАТ «ЄМЗ» за період з 16 вересня 2003 року по 12 вересня 2006 року та виконував роботу зі шкідливим умовами праці, зайнятість котрих дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Виписку з наказів про результат атестації робочих місць №26100/4084 від 16 грудня 2019 року, яка видана ОСОБА_1 про те, що професія слюсаря-ремонтника відносить до списку № 1.

Архівну довідку №1986/03-2 від 26 грудня 2019 року, яка видана ОСОБА_1 про облік робочого часу (підйоми і спуски в шахту) та інформацію про кількість виходів ОСОБА_1 за період з вересня 1999 року по вересень 2000 року.

Накази від 31 грудня 1994 року № 690 та від 21 березня 2000 року № 290 про затвердження списки (№1та 2) професії у підземних роботах з особливо шкідливих та тяжкими умовами праці.

Довідки б/н від 15 лютого 2018, №29/01 від 19 березня 2018 року про реорганізацію структурного підрозділу «Шахти імені Крала Маркса» підприємства «Орджонікідзевугілля» з інформацію про перейменування підприємства з 01 жовтня 11970 року по 19 березня 2015 року.

Архівну довідку №1986/03-6 від 26 грудня 2019 року, яка видана ОСОБА_1 про облік робочого часу (підйоми і спуски в шахту) та інформацію про кількість виходів ОСОБА_1 за період з серпня 1987 року по квітень 1988 року, з серпня 1990 року по квітень 1996 року.

Протоколи засідання комісії про атестацію робочих місць шахти «Красний Октябрь» про затвердження списки (№1та №2) професії у підземних роботах з особливо шкідливих та тяжкими умовами праці.

Наказ № 60-б від 10 серпня 1995 року про затвердження списки (№1 та №2) професії у підземних роботах з особливо шкідливих та тяжкими умовами праці.

Архівну довідку №1986/03-2 від 26 грудня 2019 року, яка видана ОСОБА_1 про облік робочого часу (підйоми і спуски в шахту) та інформацію про кількість виходів ОСОБА_1 за період з березня 1997 року по жовтень 1988 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі Порядок № 637).

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Водночас згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 22 січня 1988 року по 30.04.1988 року та з 06.08.1990 по 08.04.1996 року, з 28.03.1997 по 29.10.1997 року,посилався на те, що позивачем не подано уточнюючих довідок про зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 протягом повного робочого дня.

Однак, твердження пенсійного органу про те, що у трудовій книжці позивача, яка є основним документом, відсутні відомості саме : не зазначено розділ, підрозділ, найменування списків, куди включно цей період роботи, відомості про атестацію робочих місць після 21 серпня 1992 року та первинні документи, є не обґрунтованими, оскільки із записів у трудовій книжці судом встановлено, що позивач з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року, з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року працював на шахті «Красний Октябрь» ВО «Орджонікідзевугілля» машиністом електровоза, з 28 березня 1997 року по 29 жовтня 1997 року, на шахті «Юний Комунар» ВО «Орджонікідзевугілля» працював гірником по ремонту гірничих виробок, підземним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими позивачем документами повністю підтверджується його пільговий стаж за періоди роботи з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року, з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року працював на шахті «Красний Октябрь» ВО «Орджонікідзевугілля» машиністом електровоза, з 28 березня 1997 року по 29 жовтня 1997 року, на шахті «Юний Комунар» ВО «Орджонікідзевугілля» працював гірником по ремонту гірничих виробок, підземним, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати вказаний період роботи позивача до пільгового стажу.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не подано уточнюючих довідок про зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 за спірний період, оскільки згідно з пунктом 20 Порядку №637 уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу подаються лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Натомість в матеріалах справи наявна трудова книжка позивача із значенням періодів роботи позивача з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року, з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року працював на шахті «Красний Октябрь» ВО «Орджонікідзевугілля» машиністом електровоза, з 28 березня 1997 року по 29 жовтня 1997 року, на шахті «Юний Комунар» ВО «Орджонікідзевугілля» працював гірником по ремонту гірничих виробок, підземним.

Враховуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що при призначенні позивачу пенсії безпідставно не зарахувало до пільгового стажу період його роботи з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року, з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року на шахті «Красний Октябрь» ВО «Орджонікідзевугілля», з 28 березня 1997 року по 29 жовтня 1997 року, на шахті «Юний Комунар» ВО «Орджонікідзевугілля» з мотивів не ненадання уточнюючих довідок про зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці протягом повного робочого дня та підтвердження результатів проведення атестації робочого місця, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача у вказаний період.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 навчання в СГПТУ 44 з 01 вересня 1984 року по 07 січня 1988 року, періоду служби в армії з 12 травня 1988 року по 11 травня 1990 року, періоду роботи на шахті «Красний Октябрь» машиністом електровоза підземним, з 06 вересня 1999 року по 17 вересня 1999 року підземним гірничим з ремонту гірничих виробок, періоду на ПАТ «ЄМЗ» слюсарем ремонтником в цеху ремонтно-прокатного обладнання на дільниці по ремонту обладнання прокатних станов з 19 листопада 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 16 квітня 2004 року по 31 грудня 2004 року, 16 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, суд зауважує, що оскаржуване рішення не містить конкретних підстав для не включення періодів роботи/навчання з 01 вересня 1984 року по 07 січня 1988 року, періоду служби в армії з 12 травня 1988 року по 11 травня 1990 року, періоду роботи на шахті «Красний Октябрь» машиністом електровоза підземним, з 06 вересня 1999 року по 17 вересня 1999 року підземним гірничим з ремонту гірничих виробок, періоду на ПАТ «ЄМЗ» слюсарем ремонтником в цеху ремонтно-прокатного обладнання на дільниці по ремонту обладнання прокатних станов з 19 листопада 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 16 квітня 2004 року по 31 грудня 2004 року, 16 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року, та не зазначено, які саме первинні документи не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачеві неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність у рішенні про відмову в призначенні пенсії мотивів не зарахування до пільгового стажу окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначені періоди роботи, навчання чи військової служби не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії згідно ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що …повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Щодо наданих позивачем довідок, які містили печатку з символікою так званої «ДНР» та які не були дослідженні відповідачем під час призначення пенсії позивачу, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23 лютого 2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23 лютого 2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, орган Пенсійного фонду України зобов`язаний приймати відомості зазначені в таких довідках.

В силу частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом скасування рішення відповідача від 13 лютого 2020 року № 29 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05 лютого 2020 року про призначення пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 22 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, а саме у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення відповідача від 13 лютого 2020 року № 29 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05 лютого 2020 року про призначення пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 навчання в СГПТУ 44 з 01 вересня 1984 року по 07 січня 1988 року, періоду служби в армії з 12 травня 1988 року по 11 травня 1990 року, періоду роботи на шахті «Красний Октябр» машиністом електровоза підземним з 22 січня 1988 року по 30 квітня 1988 року та з 06 серпня 1990 року по 08 квітня 1996 року, періоду роботи на шахті імені Карла Маркса з 06 вересня 1999 року по 17 вересня 1999 року підземним гірничим з ремонту гірничих виробок, періоду на ПАТ «ЄМЗ» слюсарем ремонтником в цеху ремонтно-прокатного обладнання на дільниці по ремонту обладнання прокатних станов з 19 листопада 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 16 квітня 2004 року по 31 грудня 2004 року, 16 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року. - частково задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 лютого 2020 року № 29 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 лютого 2020 року про призначення пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Повний текст рішення складено та підписано 15 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова