Справа № 640/21408/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ № 640/21408/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» до Головного управління ДПС у м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» (надалі - Позивач, ТОВ «Асоціація дитячого харчування») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.12.2018 № та №8.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що висновки Відповідача про порушення Позивачем податкового законодавства не відповідають фактичним обставинам. Посилався на те, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір сплачено своєчасно та у повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представником Відповідача позовні вимоги не визнано та зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства. Посилався на те, що в ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату Позивачем податку на доходи фізичних осіб, а також не сплачено суми податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, у зв`язку із чим контролюючим органом визначено грошове зобов`язання та нараховано штрафні (фінансові) санкції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 замінено первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку філії ТОВ «Асоціація дитячого харчування» в місті Київ з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.

За результатами даної перевірки Відповідачем складено акт від 26.11.2018 №794/26-15-14-02-01-14/25719152, згідно із висновками якого перевіркою встановлено порушення: несвоєчасне перерахування до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 62039,81 грн. та не сплачено податок на доходи фізичних осіб за травень 2018 року а суму 7536,60 грн.; не сплачено військовий збір на суму 16917,58 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено податкові повідомлення-рішення від 11.12.2018:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 56298,32 грн., в тому числі 7536,60 грн. - основний платіж, штрафні санкції - 48761,72 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 26986,09 грн., в тому числі 16917,58 грн. - основний платіж, штрафні санкції - 10068,51 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем оскаржено їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

У відповідності до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Положеннями підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Статтею 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно із пунктом 110.1 статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З матеріалів справи слідує, що в ході здійснення перевірки філії ТОВ «Асоціація дитячого харчування» контролюючим органом встановлено факти неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за травень 2015 року у сумі 7536,60 грн.

Разом з тим, Позивачем надано до матеріалів справи копію платіжного доручення від 17.07.2018 №43, відповідно до якого сплачено 7648,20 грн. податку з доходів найманих працівників за травень 2018 року.

Позивачем зазначено, що під час перевірки посадовим особам Відповідача надано дане платіжне доручення, однак його не взято уваги.

Відповідачем не надано до суду доказів не зарахування вказаних коштів до бюджету та не спростовано сплату філією Позивача податку з доходів найманих працівників за травень 2018 року у сумі 7648,20 грн.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 11.12.2018 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 7536,60 грн. за основним платежем.

Досліджуючи питання правомірності нарахування Відповідачем штрафної санкції податковим повідомленням-рішенням від 11.12.2018 № на підставі статті 127 Податкового кодексу України, судом встановлено наступне.

В акті перевірки та відзиві на позов Відповідачем зазначено, що філією ТОВ «Асоціація дитячого харчування» несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб на суму 62039,81 грн.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату складання оскаржуваного рішення) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату складання оскаржуваного рішення) ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення від 11.12.2018 № та розрахунку до даного рішення слідує, що контролюючим органом застосовано до Позивача штрафні санкції на підставі статті 127 Податкового кодексу України у розмірі 25, 50 та 75 відсотків.

Однак, суд вважає нарахування штрафної санкції на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України протиправним, оскільки в ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату податку. Тобто штрафні санкції мали бути нараховані на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у розмірі 10 та 20 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність застосування до Позивача штрафних санкцій на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 11.12.2018 № підлягає скасуванню.

Стосовно нарахування і сплати військового збору, суд зазначає наступне.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Податкового кодексу України (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України).

Зі змісту акта перевірки слідує, що контролюючим органом встановлено факти неперерахування до бюджету філією ТОВ «Асоціація дитячого харчування» військового збору за період 2015-2018 роки на загальну суму 16917,58 грн.

Позивачем зазначено, що Генеральним директором ТОВ «Асоціація дитячого харчування» видано наказ від 01.01.2015 №2 про сплату військового збору, відповідно до якого військовий збір, що утримується із заробітної плати працівників філій, щомісячно розраховується бухгалтером філії та передається у вигляді місячного звіта у бухгалтерію ТОВ «Асоціація дитячого харчування» для подальшої сплати до державного бюджету централізовано (а.с. 52 т. І).

До матеріалів справи не надано доказів сплати ТОВ «Асоціація дитячого харчування» військового збору, нарахованого філією ТОВ «Асоціація дитячого харчування».

В свою чергу, в акті перевірки зазначено про те, що за даними інтегрованої картки платника військового збору встановлено, що військовий збір на суму 16917,58 грн. не сплачено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем правомірно визначено грошове зобов`язання у сумі 26986,09 грн., в тому числі 16917,58 грн. - основний платіж, штрафні санкції - 10068,51 грн. податковим повідомленням-рішенням від 11.12.2018 №, а тому підстави для його скасування відсутні.

межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.12.2018 №.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» (, адреса: 49089, м. Дніпро, пров. Архітектурний, 5).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04655, м.Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Суддя Н.М. Клименчук