Справа № 420/4363/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4363/19

Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

ухвалу суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 23 грудня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

14.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про визнання неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання судового рішення від 04.10.2019 року по справі №420/4363/19, постановлення окремої ухвали та притягнення до відповідальності винник осіб у порушенні вимог законодавства, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконати судове рішення в частині виплат на користь позивача у справі №420/4363/19 від 04.10.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання судового рішення від 04.10.2019 року по справі №420/4363/19, постановлення окремої ухвали та притягнення до відповідальності винник осіб у порушенні вимог законодавства, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконати судове рішення в частині виплат на користь позивача у справі №420/4363/19 від 04.10.2019 року відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 та визнати неправомірною бездіяльність відповідача у справі щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року у справі № 420/4363/19; винести окрему ухвалу та притягнути до відповідальності винних осіб у порушенні вимог законодавства; зобов`язати відповідача у справі виконати рішення в частині виплати на користь позивача у справі № 420/4363/20 від 04.10.2019р.

В обґрунтування скарги вказано, що висновки суду першої інстанції стосовно недоведеності відсутності у відповідача наміру виконувати судове рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з урахуванням наданих заявником письмових доказів, у суду були усі підстави вважати, що Головне управління ПФУ в Одеській області ухиляється та навмисно протягом тривалого періоду з 2019 року не виконує судове рішення, ухиляється від його виконання.

25.01.2021 року за вхід. № 1359/21 відповідачем у справі надано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про необґрунтованість доводів апелянта, мотивуючи тим, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області рішення суду по даній справі виконано згідно діючого законодавства України та в межах повноважень покладених на управління Фонду. Відповідач у справі також звертає увагу, що ним не було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті перерахованих пенсійних виплат, а Головне управління лише дотримувалось норм діючих нормативно-правових актів. Так, на виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року, яке набрало законної сили 05.11.2019 року, за яким відповідач був зобов`язаний починаючи з 23.01.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 2 групи, відповідно до вимог ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» згідно довідки прокуратури Одеської області від 17.04.2019 року № 598, з урахуванням вже здійснених виплат, розпорядженням Головного управління ПФУ в Одеській області від 26.11.2019 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 23.01.2019 року по 04.11.2019 року, а також нараховано доплату в розмірі 28337,65 грн. Інформацію про виконання судового рішення № 420/4363/19 відповідачем було внесено до реєстру рішень. Відповідач також зазначив, що до проведення перерозподілу бюджетних коштів за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Однак, на даний час відповідне фінансування з державного бюджету ще не проведено. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління не має. До того ж, Головне управління ПФУ в Одеській області вказало, що ним було скеровано лист до Пенсійного фонду України № 1500-0403-9/108196 від 29.11.2020 року з проханням сформувати бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України в сумі 28337,65 грн. нарахованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року по справі № 420/4363/19.

02.02.2021 року за вхід. № 1967/21 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив органу ПФУ, у якому позивач наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, зауважуючи про хибність доводів, викладених Головним управлінням ПФУ в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу. Також, ОСОБА_1 зазначив, що наданий ГУ ПФУ в Одеській області лист від 29.12.2020р. свідчить, що відповідач мав можливість направити такий лист у 2019 році та у 2020 році, однак його спрямовано лише 29.12.2020 р., не у зв`язку із бажанням виконати судове рішення, а в зв`язку із уникненням юридичних наслідків за невиконання рішення суду. Посилання відповідача на відсутність коштів на думку апелянта є безпідставним, оскільки будь-яких документальних підтверджень про відсутність коштів у ГУ ПФУ в Одеській області на виплату коштів за рішенням суду відповідачем ніколи не надавалось. Крім того, таке не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України, і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2020 року судом позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі задоволено.

14.12.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання судового рішення від 04.10.2019 року по справі №420/4363/19, постановлення окремої ухвали та притягнення до відповідальності винник осіб у порушенні вимог законодавства, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконати судове рішення в частині виплат на користь позивача у справі №420/4363/19 від 04.10.2019 року.

Звертаючись до суду першої інстанції із вказаною заявою в порядку ст. 383 КАС України, ОСОБА_1 зазначав, що 14.11.2019 року видано виконавчий лист по даній справі та 17.02.2020 року державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №61272268. Згідно відповіді ГУПФУ в Одеській області від 21.02.2020№244/04-11 26.11.2019 року здійснено лише перерахунок заборгованості, яка склала 28009,39 грн. та її включено до реєстру судових рішень. Незважаючи на те, що рішення суду до відповідача у даній справі надійшло 07.10.2019 року, з цього часу заходи щодо його виконання в частині виплати пенсії позивачу, з урахуванням здійснених виплат, не виконується. Також, як зазначав заявник, державним виконавцем винесено постанови від 31.08.2020 року та від 6.10.2020 року в рамках вказаного вище виконавчого провадження про накладення штрафу за невиконання посадовими особами відповідача рішення суду. Крім того, до ГУНП в Одеській області було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що станом на час розгляду заяви у суду не має достеменних доказів про те, що відповідач не має наміру виконувати рішення суду у справі №420/4363/19, також відсутнє документальне підтвердженням щодо стану виконання зазначеного судового рішення, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновок суду першої інстанції, вважає його хибним, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні вимоги містяться в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382, 383 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

За визначенням ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Слід зазначити, що закріплені статтею 383 КАС України правові норми, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вимогами ч.2 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2020 року судом позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі задоволено та:

- визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 77 від 24.04.2019 року (яке оформлено протоколом у вигляді розрахунку) в частині визначення дати 17.04.2019 року, з якої необхідно здійснити перерахунок та проводити виплати пенсії по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області внести зміни в рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 77 від 24.04.2019 року (яке оформлено протоколом у вигляді розрахунку) в частині визначення дати з 23.01.2019 року, з якої необхідно здійснити перерахунок ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 2 групи, відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», з 23.01.2019 року згідно довідки прокуратури Одеської області від 17.04.2019 № 598, з урахуванням вже здійснений виплат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 05.11.2019 року.

14.11.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/4363/19.

17.02.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 61272268, з примусового виконання виконавчого листа від 14.11.2019р. №420/4363/19.

З матеріалів справи колегією суддів також встановлено, що з часу набрання рішенням суду у даній справі законної сили, Головним управлінням ПФУ в Одеській області лише здійснено лише перерахунок заборгованості по виплаті пенсії повивачу за період з 23.01.2019 року по 04.11.2019 року, яка склала 28337,65 грн., та вказану суму боргу включено до реєстру судових рішень згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року.

Між тим, виплату боргу, який утворився згідно рішення суду у справі №420/4363/19, відповідачем не здійснено по теперішній час.

Апеляційний суд вважає ґрунтовними доводи ОСОБА_1 про те, що зазначені обставини вище свідчать про невиконання відповідачем рішення суду по справі №420/4363/19, а тому вимоги позивача викладені у заяві, поданій в порядку статті 383 КАС України є такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія критично оцінює доводи ГУ ПФУ в Одеській області щодо того, що ним були здійснені усі заходи з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року по даній справі, позаяк внесення послання у даному випадку на включення заборгованості по виплаті позивачу пенсійних виплат до реєстру судових рішень згідно з Порядком № 649 від 22.08.2018 р., не підтверджує виконання відповідачем рішення суду.

При цьому, судова колегія враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року по справі № 640/5248/18, з урахуванням змін, внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року, визнано протиправним та нечинними пункти 1,2 Постанови № 649 від 22.08.2018 року, та скасовано Порядок погашення заборгованості за рішенням суду.

Тобто, з 22.07.2020р., порядок погашення заборгованості за рішенням суду, яким свою позицію обґрунтовує орган ПФ, не визначений. Іншого порядку нормами чинного законодавства не передбачено.

До того ж, як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Відділу примусового виконання рішень Управління ЗПВР Південного міжрегіонального УМЮ (м. Одеса) № 10.03-10061 від 27.10.2020р. у зв`язку із невиконанням рішення суду державним виконавцем було винесено постанови про накладення штрафі на відповідача у даній справі на підставі ст.ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 26.10.2020 року було встановлено факт повторного невиконання судового рішення.

До того ж, з відповіді ГУ ПФУ в Одеській області на лист ОСОБА_1 слідує, що станом на 30.11.2020р., відповідачем судове рішення у даній справі залишилось не виконаним.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає хибними висновки суду першої інстанції про те, що обставини відсутності у відповідача наміру виконувати рішення суду, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи, що рішення суду в даній справі не виконане відповідачем, з метою належного і повного відновлення прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, допущену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року по справі № 420/4363/19.

Доводи органу ПФУ про відсутність коштів, передбаченого механізму для погашення такого виду заборгованості, тощо, колегія суддів також знаходить недоведеними, оскільки такі не підтверджені належними доказами. Стосовно листа, наданого Головним управлінням ПФУ в Одеській області від 29.12.2020 року № 1500-0403-9/108196, апеляційний суд звертає увагу, що такий документ до суду першої інстанції під час вирішення заяви ОСОБА_1 в порядку ст.. 383 КАС України не надавався, був складений та направлений уже після прийняття оскаржуваної ухвали, тому оцінюється апеляційним судом критично.

До того ж, з цього приводу ґрунтовними вважаються доводи апелянта про те, що відповідачем не надано доказів обґрунтованості неможливості надання такого листа протягом періоду виконання судового рішення, задля своєчасного поновлення порушеного права ОСОБА_1 .

При цьому, судова колегія зауважує, що гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

За вказаного, саме Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" врегульовано порядок виконання судових рішень, у тому числі тих, боржником за якими є державний орган, що, у свою чергу, відповідає ст. 129-1 Конституції України.

При цьому суд враховує, що ані Конституцією України, ані названими Законами не наділений повноваженнями визначати порядок виконання судових рішень, зокрема тих, боржником у яких є орган Пенсійного фонду України, Уряд України. Законодавець делегував Уряду повноваження на забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, але не надавав Уряду повноважень щодо встановлення механізму виконання судових рішень, які набрали законної сили. Натомість статтею 129-1 Конституції України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантоване право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, у пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., PressosCompaniaNaviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с 21, п. 31).

У рішенні від 24 квітня 2014 року у справі "Будченко проти України" (заява N 38677/06) ЄСПЛ наголосив, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції.

Отже, у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мав законне сподівання на своєчасне здійснення її перерахунку та виплати без будь-яких обмежень. У свою чергу, відсутність закріплених законом норм щодо порядку виконання судових рішень не може позбавити позивача гарантованого Конституцією права, оскільки встановлене та наявне право не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку є доведеним факт неправомірної бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду від 14.10.2019 року у справі № 420/4363/19, у зв`язку із чим у цій частині апеляційний суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Між тим, стосовно вимоги про прийняття окремої ухвали, суд апеляційної інстанції зазначає, що це є правом суду, а не обов`язком, таким чином у цій частині заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги про зобов`язання Головне управління ПФУ в Одеській області виконати судове рішення в частині виплати на користь позивача у справі № 420/4363/19 від 04.10.2019 року, колегія суддів звертає апелянта на те, що у межах розгляду заяви в порядку ст. 383 КАС України, така вимога не може бути розглянута, у зв`язку із чим у її задоволенні слід відмовити.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З врахуванням всього викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення заяви ОСОБА_1 , внаслідок чого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 241-243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 420/4363/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 в порядку ст.. 383 КАС України задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконання судового рішення від 04.10.2019 року у справі № 420/4363/19.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 11 березня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.