Справа № 320/7150/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року № 320/7150/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та просить суд:

- визнати протиправним та скасування рішення 63 сесії 7 скликання від 02.07.2020 № 63-26 Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Віто-Поштову сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, для ведення особистого сільського господарства, орієнтовною площею: 0,12 га, яка є сформована, має кадастровий номер: :02:001:5022 (загальна площа: 1,3 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка розташована на території населеного пункту села Юрівка, Віто-Поштової сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Віто-Поштову сільську раду Києво-Святошинського району Київської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині зобов`язання надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з ненаданням позивачем до суду підтвердження про сплату судового збору та встановлено десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

До суду 31.08.2020 позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви разом з оригіналом квитанції про сплату судового збору у сумі 840,80 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що звернулась із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, для ведення особистого сільського господарства, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка розташована на території населеного пункту села Юрівка, Віто-Поштової сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області. Вказала, що 02.07.2020 відповідач прийняв рішення №63-26 про відмову у надані дозволу позивачу у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає цільовому призначенню згідно із генеральним планом села Юрівка.

На думку позивача, вказана відповідачем у оскаржуваному рішенні обставина не є законною для відмови їй у наданні дозволу, оскільки вона суперечить вимогам законодавства, а тому оскаржуване рішення прийняте з порушенням ч. 6 ст. 791 та ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідач, своїм правом, передбаченим ст. 162 КАС України не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Проте, 16.09.2020 до суду від відповідача надійшов лист від 08.09.2020 №04-12/129. У дану листі відповідач повідомив, що відмова у наданні земельної ділянки зазначеної в клопотанні ОСОБА_1 , зумовлена тим, що згідно рішення 40 сесії Віто-Поштової сільської ради 7 скликання від 31.08.2018 №40-17, вказана земельна ділянка була надана у приватну власність ОСОБА_2 , а також згідно рішення 50 сесії Віто-Поштової сільської ради 7 скликання від 30.07.2019 №50-43 була затверджена та передана у приватну власність ОСОБА_2 . Зазначив, що на день подання позивачем клопотання, бажана нею земельна ділянка знаходилась у вказаної особи, а тому не може бути передана у власність іншій особі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що судове рішення може вплинути на права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 , який не є стороною у справі, та тому протокольною ухвалою суду від 06.10.2020 залучено ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Третя особа, своїм правом, передбаченим ст. 165 КАС України не скористався, інших заяв/клопотань по суті справи третьою особою до суду не подано.

Позивач, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, у судове засідання призначене на 05.11.2020 не з`явилась та явку свого уповноваженого представника не забезпечила. Проте, 05.11.2020 від представника позивача на офіційну електрону пошту суду надійшло клопотання про подальший розгляд даної справи без участі позивача та його представника.

Відповідач, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, у судове засідання призначене на 05.11.2020 явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про причину неявки суд не повідомив.

Третя особа, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, у судове засідання призначене на 05.11.2020 явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про причину неявки суд не повідомила.

Протокольною ухвалою від 05.11.2020, керуючись приписами ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив, подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із клопотанням від 19.06.2020 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, для ведення особистого сільського господарства, орієнтовною площею 0,12 га, яка є сформована, має кадастровий номер: :02:001:5022 (загальна площа: 1.3 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка розташована на території населеного пункту села Юрівка Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02.07.2020 №63-26 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » позивачу відмолено у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,1200 га в с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає цільовому призначенню згідно із генеральним планом с. Юрівка.

Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 вказаної статті).

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Аналіз частин 6 та 7 статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 ЗК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 19.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, для ведення особистого сільського господарства, орієнтовною площею: 0,12 га, яка є сформована, має кадастровий номер: :02:001:5022 (загальна площа: 1,3 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка розташована на території населеного пункту села Юрівка Києво-Святошинського району Київської області;

До клопотання позивач додала графічний матеріал із позначенням місця розташування бажаної земельної ділянки.

При цьому, у місячний строк, як визначено ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідачем розглянуто заяву позивача та прийнято рішення Віто-Поштовою сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №63-26 від 02.07.2020, яким відмовлено у задоволення зазначеного клопотання.

Відповідно до положень ч. 7 ст.118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, ЗК України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що бажана позивачем земельна ділянка (кадастровий номер: :02:001:5022) згідно з рішенням 40 сесії Віто-Поштової сільської ради 7 скликання від 31.08.2018 №40-17, вказана земельна ділянка була надана у приватну власність ОСОБА_2 , а також згідно рішення 50 сесії Віто-Поштової сільської ради 7 скликання від 30.07.2019 №50-43 була затверджена та передана у приватну власність ОСОБА_2 .

Крім того, відповідачем до суду були наданні докази, які підтверджують, що третьою особою вчиненні всі дії для отримання вищезазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на встановлені обставини та надані відповідачем докази, свідчать про передачу бажаної позивачем земельної ділянки у власність (користування) ОСОБА_2 .

Разом із тим, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства, позивач не надав погодження землекористувача цієї земельної ділянки.

Частиною 5 ст. 242 КАС України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а наведено висновки, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, Верховним Судом акцентовано увагу, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додатки до нього мають бути належним чином оформленими. Ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №802/159-17-а викладено висновки застосування статті 118 ЗК України, зокрема як слідує із змісту частини шостої статті 118 ЗК України, даною нормою в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Будь-яких винятків з цього правила чи альтернативних варіантів дана норма не містить. Необхідність подання таких матеріалів випливає із самого змісту наведених норм, оскільки, як передбачено частиною сьомою цієї статті, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. З цього випливає, що графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки».

Вирішуючи спір, суд враховує висновки Верховного Суду, та констатуючи те, що бажана позивачем земельна ділянка не є вільною, що потребує погодження землекористувача, приходить до висновку, що надана відповідачем відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, для ведення особистого сільського господарства, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка розташована на території населеного пункту села Юрівка Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області є правомірною та такою, що відповідає вичерпним підставам, визначеними ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Щодо заяви позивача про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, стягнути судові витрати, до складу яких входять витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язанні зі сплатою судового збору, можливо лише у випадках, передбачених КАС України за умови задоволення позовних вимог позивача повністю або частково.

При відмові в задоволенні позовних вимог, КАС України виключає можливість стягнення судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.

В контексті наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, а саме судових витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.