Справа № 480/5256/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 р.Справа № 480/5256/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

представника позивача - Талденко О.В.,

представника відповідача - Савченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, повний текст складено 09.06.20 року) по справі № 480/5256/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення від 29.03.2019:

- №003551303, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 100 841,90грн, ( 80 673,52грн за основним платежем та 20 168,38грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 8 403,49 грн,( 6 722,79грн - основного платежу та 1 680,70грн - штрафні (фінансові) санкції );

- №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем адміністративні та інші санкції у розмірі 170 грн.;

- № яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн ;

- рішення ГУ ДФС у Сумській області від 29.03.2019 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску;

- вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 29.03.2019 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 позов задоволено.

ГУ ДПС у Сумській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просило скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена відповідачем з дотриманням процедури, зокрема, позивачу направлено запит, на якій відповіді не надано, платника податків завчасно повідомлено про проведення перевірки, а неотримання ним копії наказу та повідомлення про проведення перевірки не свідчить про невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасного та належного повідомлення платника податків про проведення перевірки. Крім того, вважає, що порушення процедури проведення перевірки не може безумовно свідчити про протиправність прийнятих податковим органом рішень за її результатами.

Також зазначає, що судом не взято до уваги, що позивачем порушено порядок реєстрації та обліку, не надано на перевірку первинних документів, занижено суми валового доходу, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, несвоєчасно нарахованого єдиний внесок, у зв`язку з чим, вважає, що прийняті внаслідок виявлених порушень рішення контролюючого органу є правомірними.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 замінено первісного відповідача ГУ ДПС у Сумській області () на його правонаступника - ГУ ДПС у Сумській області (код в ЄДРПОУ ВП: 43995469).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 19.09.2008 до 18.01.2017 був зареєстрований як фізична особа - підприємець , з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи- підприємця, свідоцтвом платника єдиного податку від 31.05.2012. (т. 1 а.с. 13-16,140).

Після скасування реєстрації позивача, як фізичної особи-підприємця, позивач перебував на обліку у ДПІ у м. Суми ГУ ДФС у Сумській області як платник податків -стан"11".

У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, з метою проведення перевірки позивача для зняття з обліку платників податків в органах фіскальної служби ГУ ДФС у Сумській області направлено запит від 05.07.2017ФОП ОСОБА_1 про надання інформації та документів по підприємницькій діяльності (т. 1 а.с. 85).

Доказів отримання позивачем вказаного запиту матеріали справи не місять.

В подальшому 27.11.2017 відповідачем прийнято наказ № 1822 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності на підставі п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 ПК України (т. 1 а.с. 186).

Вказаний наказ контролюючим органом не реалізовано у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 за фактичною адресою, в підтвердження чого надано акти про не встановлення місцезнаходження від 28.11.2017 та неможливість ознайомлення ФОП ОСОБА_1 із наказом та направленням (т. 1 а.с. 187-188).

У зв`язку із не наданням відповіді на запит від 05.07.2017 ГУ ДФС у Сумській області прийнято наказ від 22.12.2018 № 2220 "Про проведення документальної позапланової перевірки платника податків ОСОБА_1 з підстав, визначених у п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 п.79.2 ст.79, ст.82 Податкового кодексу України" (т. 1 а.с.95).

На підставі наказу та повідомлення від 22.12.2018, посадовими особами ГУ ДФС у Сумській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 18.01.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.01.2017, за наслідками якої складено акт від 08.02.2019 (т. 1 а.с. 17-30).

За висновками акту перевірки зазначено про порушення позивачем:

- п. 167.1 ст. 167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України приватному підприємцю проведеною перевіркою було донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 100 576,42 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік - 19 902,90 грн., 2016 рік - 80 673,52 грн;

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» на суму 140 983,04 грн, у т.ч. по періодах за 2015 рік - 46 042,04 грн., за 2016 рік - 94 941,00 грн;

- п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16-1 п.10 р.20 ПК України приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 8 713,08 грн., у т.ч. по періодах за 2015 рік - 1 990,29 грн., за 2016 рік - 6 722,79 грн;

-п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України в результаті ненадання платником податків первинних документів, що належали до предмета перевірки або пов`язані з ним;

- п.63.3 ст.63 ПК України. Рішення буде визначено з урахуванням вимог ст. 102 ПК України.

29.03.2019 ГУ ДФС у Сумській області прийнято податкові повідомлення-рішення :

№003551303, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 100 841,90 грн., в тому числі 80673,52 грн. основного платежу та 20 168,38 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т. 1 а.с.34);

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 8 403,49 грн., в тому числі 6 722,79 грн. - основного платежу та 1 680,70 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т. 1 а.с.36);

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170 грн. (т. 1 а.с.32);

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн.(т. 1 а.с.33);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 46 899,12 грн (т. 1 а.с.92);

- вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 140983,40 грн. (т. 1 а.с.93).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що документальна позапланова невиїзна перевірки проведена контролюючим органом за відсутності підстав для її проведення та без належного повідомлення позивача, наказ керівника податкового органу не містить посилання на підставу , визначену Податковим Кодексом України , для перевірки такого платника податків, а отже отримані за наслідками такої перевірки докази та прийняті рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК контролюючі органи мають право проводити документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК).

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Пунктом 78.1 ст. 78 ПК визначено вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки, зокрема: якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п. 78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється , зокрема якщо розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

При цьому, порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України.

Згідно з п.п. 79.1 та 79.2 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У той же час, колегія суддів зауважує, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку надіслання на адресу платника (вручення платнику) обов`язкового письмового запиту з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження для усунення сумнівів контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

Так, згідно п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що запит контролюючого органу про надання платником податків інформації та підтверджуючих документів повинен містити вказівку на чітко визначені обставини, які згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК є умовою звернення з таким запитом. Без зазначення в запиті конкретних фактів, які стали підставою для його направлення, платник податків об`єктивно позбавлений можливості надати відповідні пояснення та їх документальне підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що для завершення процедури припинення підприємницької діяльності на адресу ФОП ОСОБА_1 . 05.07.2017 контролюючим органом було надіслано запит № 4450/10/18-28-13-03 «Про надання документів» на підставі п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 та п.73.3 ст.73, п. 85.2 ст.85 ПК України у зв`язку із здійснення процедури припинення підприємницької діяльності .(т.1 а.с.85)

Таким чином, направлений запит був спрямований на надання позивачем інформації з огляду на припинення ним реєстрації підприємницької діяльності згідно п.п .73.3 ст.73, п. 85.2 ст.85 ПК України.

Крім того, запит не містить підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує.

Разом з тим, наказ №2220 від 22.12.2018 на проведення перевірки діяльності позивача за період з 01.01.2015 по 18.12.2017, був виданий вже на підставі на п.п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, з огляду не надання позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу.

Тобто, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача призначена та проведена не у зв`язку з процедурою припинення підприємницької діяльності позивача, визначеною підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є окремою підставою для проведення позапланової документальної перевірки, що передбачена п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України.

Крім того, з 27.11.2017 відповідачем прийнято наказ № 1822 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який не було реалізовано у зв`язку з відсутністю позивача за фактичною адресою платника податків.

Як встановлено судом та визнано відповідачем повторного запиту до позивача з вимогою надати документи податковим органом не складалося. Документальна позапланова невиїзна перевірка , проведена за наказом від 22.12.2018 № 2220 з підстав, визначених у п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України у зв`язку з ненаданням ФОП ОСОБА_1 пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит від 05.07.2017.

Тобто, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача призначена та проведена не у зв`язку з процедурою припинення підприємницької діяльності позивача, визначеною підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу від 22.12.2018 слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства.

У наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено на підставі яких відомостей або документів встановлено факти порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.09.2020 по справі № 640/21536/19.

Також, п. 73.3 ст. 73 ПК України встановлено, що платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів отримання ФОП ОСОБА_1 запиту податкового органу від 05.07.2017.

Доводи апеляційної скарги щодо не вірної оцінки судом першої інстанції доказів отримання позивачем запиту, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надана відповідачем як до суду апеляційної інстанції, так і до суду першої інстанції копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не містить зазначення прізвища особи, якій адресовано лист, а отже не є належним доказом в підтвердження направлення запиту безпосередньо позивачу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податковим органом не доведено наявність підстав в розумінні підпункту 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України для проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 78.4 ст. 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Тобто, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вище вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У той же час, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки у зв`язку з наявністю поважних причин, може свідчити про відсутність правових наслідків для її проведення, так як невиїзна перевірка здійснюється не за місцезнаходженням платника податків, а завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, що передбачено статтею 44 Податковою кодексу України.

При цьому, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаним, а й отримання ним зазначених відомостей.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 520/8681/18.

На підтвердження вручення позивачу копії наказу та направлення про перевірку відповідачем до суду першої інстанції надавалась ксерокопія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с.97).

Судом першої інстанції досліджено вказані докази та вірно зазначено, що на повідомленні не проставлена дата його відправлення, а з довідки про повернення та поштовими штемпелями на конверті встановити дату відправлення та повернення неможливо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що копія конверту та поштового повідомлення не містять відомостей щодо опису поштового вкладення, що унеможливлює достеменно стверджувати, що саме копія наказу та повідомлення про проведення перевірки надсилалися контролюючим органом цим поштовим відправленням. Іншим доказів в підтвердження направлення наказу відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, доказів своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо нього відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на порушення податковим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а саме відсутності в наказі підстави для її проведення та належного повідомлення позивача про початок перевірки, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що наказ № 2220 від 22.12.2018 та дії з проведення перевірки на підставі зазначеного наказу є протиправними.

Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції акт перевірки містить виклад обставин, які виключають одна одну, зокрема щодо системи оподаткування, на якій перебував позивач та її період. Так, у пункті 2.5.3 акту перевірки податковим органом встановлено, що позивач з 01.01.2011 по 01.01.2012 та з 01.10.2014 по 18.07.2017 перебував на загальній системі оподаткування, з 01.01.2012 по 30.09.2014 - на спрощеній системі.

Водночас, у п.2.5.4 акту відповідачем зазначено, що позивач з 01.01.2012 по 30.09.2014 перебував на загальній системі оподаткування. При цьому, доказів переходу позивача чи його переводу зі спрощеної системи оподаткування на загальну відповідачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано.

На вимогу апеляційної інстанції відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відносно позивача приймалось рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, проте зазначити його дату та номер не має можливості, оскільки останнє не збереглося.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено час та підстави перебування позивача в спірний період на загальній системі оподаткування, а отже і не доведено наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску та правомірності нарахування штрафних санкцій за її несвоєчасне не нараховування.

Положеннями п. 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень - рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень - рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Отже, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.07.2019 по справі № 804/8855/14.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 21.02.20 по справі № 826/17123/18, 28.05.2020 по справі № 818/532/16, 20.10.2020 по справі № 816/4605/15 як на підставу правомірності прийняття рішень колегія суддів відхиляє, оскільки судова колегія у зазначених справах сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

В даному випадку, відповідачем не доведено наявність підстав для проведення перевірки, що свідчить про незаконність документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної контролюючим органом та безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи, що перевірка проведена із порушенням вимог законодавства, наказ про її призначення не містив підстав для її проведення, а наслідком перевірки стало прийняття відповідачем оскаржуваних рішень від 29.03.2019 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані рішення є відповідно протиправними та підлягають скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року по справі № 480/5256/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 15.03.2021 року