Справа № 520/12750/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 р.Справа № 520/12750/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.,

представника позивача - Слинько Я.Ю.,

представника відповідача - Лисенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено 14.12.20 року) по справі № 520/12750/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕФ СИСТЕМ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ», звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 20.08.2020:

- №2 за формою «Р», яким донараховано грошові зобов`язання з податку на додану вартість 8 120 574,00 грн., в тому числі за основним платежем - 5 413 716,00 грн., та штрафними санкціями - 2 706 858,00 грн.;

- №2 за формою «В4», яким зменшено на 4 337 720,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

- № 2 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за червень 2020 року, у розмірі 23 682 847,00 грн. та накладено штраф 11 841 423,50 грн.;

- №2 за формою «В 1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за травень 2020 року, у розмірі 15 681 768,00 грн. та накладено штраф 7 840 882,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, а викладені в акті перевірки висновки зроблені з перевищенням повноважень відповідача. У позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують факт взаємовідносин із контрагентами, тому він мав встановлене законом право на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування на їх підставі суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, оскаржувані рішення прийнято за наслідками встановлених актом перевірки порушень податкового законодавства. Порушення, встановлені в ході перевірок позивача, зафіксовані належним чином в актах перевірок, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував відображений в актах перевірки висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій із контрагентами, тому просив у позові відмовити.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 20.08.2020 №2 за формою Р, №2 за формою В4; №2 за формою В1; №2 за формою В 1.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ТОВ"АЛЕФ СИСТЕМ" судовий збір у розмірі 21 020,00 грн.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі відповідач) , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, мотивуючи порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на невідповідність судових висновків матеріалам справи та ігнорування судом суттєвих фактів, які мають значення для справи.

Скаржник обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що позивачем не надано в повному обсязі документів в підтвердження господарських операцій по яким заявлено бюджетне відшкодування, зокрема : доказів оплати товару (платіжних доручень з відміткою банку про зарахування коштів до бюджету), оригіналів актів приймання товару, актів звірки поставленої продукції, додатків договорів, дані щодо руху коштів, видаткові накладні, ТТН , доказів використання придбаного товару в господарській діяльності. Також зазначає , що ланцюг постачання товару до позивача не встановлено. Відповідач також просить врахувати акт перевірки ГУ ДПС у Донецький області позивача, за висновками якого зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування за грудень 2019, яка зараз пред`явлена до відшкодування. Зазначає, що угоди позивача з ТОВ " ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД" та ТОВ " МАЯМІЛІДЕРГПУП" мають ознаки нереальності , порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави, вчинені з метою ухилення від сплати податків.

Представник позивача подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в якому погоджується з рішенням суду першої інстанції з підстав, викладених у судовому рішенні, заперечує твердження відповідача викладені в апеляційній скарзі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення Харківського окружного адміністративного суду - залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, з урахуванням письмових пояснень .

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області, на підставі направлень №80, №81 від 20.07.2020 року та наказів Головного управління ДПС у Харківській області № 22 від 17.07.2020 року, №2282 від 22.07.2020 року(а.с.60-61 том 1), проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за травень 2020 (податкова декларація з ПДВ від 22.06.2020 № ) у розмірі 15 681 764 грн. та за червень 2020 ( податкова декларація з ПДВ від 20.07.2020 № ) у розмірі 23 682 847 грн., за результатами якої складено акт від 04.08.2020 року № 1101/20-40-04-02-08/43039282.

За наслідками перевірки контролюючим органом зазначено про порушення підприємством:

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України, ст. 1, ст. 2, ст. 3, ст. 4, ст. 8, ст. 9 Закону від 16.07.99 № 996-XIV та п. 2 Положення № 88 в частині ведення бухгалтерського та податкового обліку;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України - занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ (р.1.1.р.9 декларації) за квітень 2020 року на суму ПДВ 4 115 718 грн.;

-п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абзацу третього п. 198.6 ст. 198 ПК України- завищено суму податкового кредиту (р.10.1 декларації) на загальну суму ПДВ 45 000 329 грн.( з них: за березень 2020 року на суму 23 697 171 грн.; за квітень 2020 року на суму 17 555 188 грн.; за травень 2020 року на суму 9 460 грн.; за червень 2019 року на суму 3 738 510 грн.)

- п.200.1, п. 200.2 ПК України занижено суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету (р.18 декларації) за результатами податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року у сумі 5 413 716 грн.;

- ст. 56, п. 200.1, підпункту «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 4 розділу V Порядку № 21, завищено суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника податку у банку (р.20.2.1 декларації) у розмірі 39 364 611 грн., а саме: за травень 2020 року на 15 681 764 грн., за червень 2020 року на 23 682 847 грн.;

- п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року на суму 4 337 720 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом 20 серпня 2020 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

№2 за формою «Р» , яким донараховано грошові зобов`язання з податку на додану вартість 8 120 574,00 грн., в тому числі за основним платежем - 5 413 716,00 грн., та штрафними санкціями - 2 706 858,00 грн.;

№2 за формою «В4», яким зменшено на 4 337 720,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

№ 2 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за червень 2020 року, у розмірі 23 682 847,00 грн. та накладено штраф 11 841 423,50 грн.;

№2 за формою «В 1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за травень 2020 року, у розмірі 15 681 768,00 грн. та накладено штраф 7 840 882,0 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних рішень скарги позивача залишені без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення - без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що твердження відповідача, викладені в акті перевірки про неправомірне формування податкового кредиту та податкових зобов`язань по яким заявлено бюджетне відшкодування не відповідають фактичним обставинам справи, спростовані належними та допустимими доказами, тому спірні податкові повідомлення - рішення є не правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Алеф Систем» проведена на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК .

ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» подано до податкового органу: 22.06.2020 податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2020, в якій задекларовано суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платникам з періоди грудень 2019, січень 2020, березень 2020, квітень 2020 , у розмірі 15 681 764, грн. та 20.07.2020 податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2020, в якій задекларовано суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платникам за березень 2020 та від`ємне значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового ) (рядок 21 декларації) у розмірі 23 682 847, грн.

Відповідно до п.п. 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по господарським операціям до таких, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд дійшов висновку про наступне.

Щодо перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за травень, червень 2020 року.

За результатами показників Додатку 3 « Розрахунок суми бюджетного відшкодування» від 22.06.2020 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 встановлено, що суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 15 681764 грн. сформовано за рахунок від`ємного значення ПДВ , визначеного за періоди: грудень 2019- у сумі 257651,41 грн.; січень 2020 у сумі 1287193 грн; березень 2020 у сумі 5089,32 грн; квітень 2020 у сумі 14131830 грн.

За результатами показників Додатку 3 « Розрахунок суми бюджетного відшкодування» від 20.07.2020 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 встановлено, що суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 23 682847,23 грн. сформовано за рахунок від`ємного значення ПДВ за березень 2020.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є: у грудні 2019 придбання товарно - матеріальних цінностей (кукурудза українського походження 2019, газ, бензин, евроциліндр, круг шліфувальний, ковдра, матрац, ручка, важелі склоочисника) , у січні, березні, квітні , травні 2020 операції вивезення за межі митної території України товарів.

Судом встановлено, що в перевіряємий період позивач ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» мав у користуванні нерухоме майно, необхідне для належного здійснення господарської діяльності, зокрема за адресою.

Так, юридична адреса ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ»: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 36. Нежитлове приміщення № 75 загальною площею 22,5 кв.м., яке розташоване в будівлі літ. В-4 за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 7/8 перебуває в користуванні ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за договором оренди № 30/04/20 від 30 квітня 2020 року.

До 30 квітня 2020 року позивач користувався приміщенням офісу за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, 116-а згідно Договору оренди нежитлового приміщення № 10/2020 року від 10 квітня 2020 року.

Крім того, ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» має в користуванні на умовах оренди у ПП «ЛІДІЯ СЕРВІС» згідно Договору оренди майна № 25/09/19 від 25 вересня 2019 року комплекс будівель загальною площею 3625,7 кв.м., що розташований за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, місто Долинськ, вулиця Войкова, будинок 19, які використовує в якості складських приміщень, разом із усім необхідним для здійснення діяльності обладнанням.

Позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», ТОВ «МАЯМІЛІДЕРГРУП», ТОВ " НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА",ТОВ " СМТ ЮЖНИЙ ЛТД".

Так, між позивачем (в якості покупця) та ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД (постачальник) укладено ряд договорів: від 03.03.2020 № ПШЕ 31/01/20-ВА та № ВПП-03/03/20-АВ, №ВПЯ-120320-АВ від 12.03.2020 року, № ВПК-16/03/20-АВ від 16.03.2020 року.

За умовами договорів позивач придбав пшеницю 2-го,3-го, 4- го класу українського походження , врожаю 2019 з якісними показниками, вказаними у Додатку до цього договору. Асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару узгоджено сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину.

За умовами додаткових угод до вище вказаних договорів факт здійснення поставки засвідчується Актом прийому передачі товару або видатковою накладною.

Згідно Додатків до договорів сторонами узгоджені кількість, якісні характеристики, вартість товару, що поставляється.

Поставка товару здійснювалася партіями на умовах СРТ та/або DАТ, що визначені договорами , додатками до них.

Господарські операції відображені позивачем в бухгалтерському обліку.

На підтвердження виконання договорів позивачем надано належним чином оформлені договори, додатки до них, додаткові угоди до договорів, копії платіжних доручень, видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних.

Також , між позивачем (в якості покупця) та ТОВ «МАЯМІЛІДЕРГРУП» (в якості постачальника) укладено ряд договорів: № ВПК-26/09/19-А від 26 вересня 2019 року, № ВПЯ-10/04/20-АМ від 10 квітня 2020 року.

За умовами договору від 26.09.2019 року позивач придбав у ТОВ МАЯМІЛІДЕРГРУП» (постачальник) кукурудзу українського походження врожаю 2019, з якісними показниками, вказаними у Додатку до цього договору. Асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару узгоджується сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину.

Згідно додаткової угоди № 1 від 26.09. 2020 року до договору від 26.09.2020 № ВПК-26/09/19-А факт здійснення поставки засвідчується Актом прийому-передачі товару або Видатковою накладною, яка підписується Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно Додатку № КУК 17/10/19 від 17.10. 2020 року до Договору № ВПК-26/09/19-А від 26 вересня 2019 року позивач придбав кукурудзу українського походження врожаю 2019 року в кількості 10 000,00 т на загальну суму 38 939 800,00 грн., в тому числі ПДВ. Строк поставки: з 10 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно.

Також, 10.04.2020 між позивачем та ТОВ МАЯМІЛІДЕРГРУП» (постачальник) укладено договір поставки продукції № ВПЯ-10/04/20-АМ від 10 квітня 2020 року, за умовами якого , та згідно Додатку № ЯЧМ 10/04/20-МАЛ від 10.04. 2020 року до Договору від 10 квітня 2020 року позивач придбав ячмінь українського походження, не насіннєвий, насипом, врожаю 2019 року в кількості 870,00 т на загальну суму 4 421 505,30 грн., в тому числі ПДВ. Строк поставки: з 10 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року включно.

Додатком № ЯЧМ 11/04/20-МАА від 11 квітня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПЯ-10/04/20-АМ від 10 квітня 2020 року було визначено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар у вигляді ячменю українського походження, не насіннєвий, насипом, врожаю 2019 року в кількості 40,00 т на загальну суму 201 483,20 грн., в тому числі ПДВ. Строк поставки: з 11 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року включно.

Додатком № ЯЧМ 13/04/20-МАС від 13 квітня 2020 року в рамках Договору поставки продукції № ВПЯ-10/04/20-АМ від 10 квітня 2020 року було визначено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар у вигляді ячменю українського походження, не насіннєвий, насипом, врожаю 2019 року в кількості 140,00 т на загальну суму 719 047,00 грн., в тому числі ПДВ. Строк поставки: з 13 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року включно.

За умовами Договору поставки № ВПЯ-10/04/20-АМ від 10 квітня 2020 року оплата вартості поставленої продукції проводиться Покупцем самостійно, безготівково в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Сторони можуть в будь-який момент дії цього Договору узгодити іншу форму проведення розрахунків, що оформляється Додатковою угодою до Договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем по кожній окремій партії товару визначається умовами відповідних Додатків, при цьому строк оплати починає свій відлік від дати поставки товару, якщо інше не передбачено Додатком до цього Договору.

Загальна сума цього Договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару протягом дії цього Договору та узгодженої на нього ціни відповідно до Додатків до цього Договору.

В підтвердження виконання договорів позивачем надано договори, додатки та додаткові угоди до них, якими сторонами узгоджені кількість, якісні характеристики, вартість товару, що поставляється, а також належним чином оформлені та завірені копії платіжних доручень, видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних.

Позивачем, для належного здійснення вище вказаних господарських операцій укладено договори щодо декларування вантажів зернових культур, експедиційних послуг та послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів, а саме з ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИК»; ТОВ «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД».

Між ТОВ АЛЕФ СИСТЕМ (клієнт) та ТОВ СМТ ЮЖНИЙ ЛТД» (брокер) було укладено договір № РБ/047-20 на брокерські митні послуги від 16 березня 2020 року, згідно умов якого клієнт доручає, а брокер приймає на себе зобов`язання з декларування експортних вантажів клієнта, а також надання послуг по організації проведення сертифікації походження вантажу в Одеській регіональній торгово-промисловій палаті і будь-яких досліджень вантажу за вказівкою клієнта з видачею сертифікатів (крім сертифікатів і декларацій морської безпеки (ІМО), фітосанітарного та ветеринарного сертифікатів), які видаються відповідними уповноваженими інспекціями.

За умовами договору вартість послуг брокера з оформлення митних декларацій становить 2000 гривень за одну періодичну декларацію, 3000 гривень за одну МД та 1000 гривень за кожен додатковий лист до МД. Вартість послуг брокера з оформлення сертифікатів EUR.1 становить 200 гривень за один сертифікат. Вартість послуг брокера з засвідчення копій аркушів 3/8 МД становить 100 гривень за один аркуш. Вартість повторного декларування (оформлення аркушу коригування) становить 12 000 гривень, якщо потреба в цьому виникла з вини клієнта. Вартість комплексу послуг брокера з організації проведення сертифікації походження вантажу в ОРТПП з видачею сертифікатів походження становить 2000 гривень за суднову партію. На зазначені ставки нараховуються ПДВ відповідно до вимог Податкового кодексу України.( п.3.1.)

Між ТОВ АЛЕФ СИСТЕМ (довіритель) та ТОВ НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» (повірений) укладено Договір доручення № НТЛ-831-Б від 19 грудня 2019 року, згідно умов якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виступати митним брокером довірителя, здійснювати декларування вантажів довірителя зернових, зернобобових та олійних культур (далі Вантаж), включаючи складання та оформлення митних декларацій в інтересах довірителя згідно чинного митного законодавства України в рамках Митного кодексу України, а довіритель зобов`язується оплатити повіреному надані ним послуги на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1 Договору доручення № НТЛ-831-Б від 19 грудня 2019 року визначено, що довіритель сплачує винагороду повіреному за надані послуги згідно вартості послуг, наведених у Додатку до даного Договору, відшкодовує повіреному додаткові витрати (п.2.1.5 Договору) та витрати, пов`язані з наданням додатково погоджених послуг, що стосується предмету цього договору (п. 2.1.7 Договору) на підставі виставлених Повіреному рахунків.

Пунктами 4.2. та 4.3. Договору сторонами було погоджено, що сплата винагороди повіреному здійснюється довірителем протягом 5 банківських днів від дати отримання рахунку повіреного. Обсяг та вартість фактично наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг, що надсилається повіреним довірителю протягом 3 (трьох) робочих днів після виконання робіт/надання послуг.

В підтвердження виконання договорів позивачем надано договори, платіжні доручення, акти прийому-передачі послуг, податкові накладні. Зазначені операції відображені в бухгалтерському обліку.

Також, між ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» ( постачальника) та ТОВ «А-ТРАСТ» ( покупець) укладено наступні договори: договір поставки сільськогосподарської продукції №24/04-1 від 24.04.2020 року, згідно якого та додатку до нього №ПШЕ 24/04/20-Е від 24.04.2020 року сторони домовилися про поставку пшениці 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2019 року у загальній кількості 3 741 ,54 метричних тон на загальну суму 20 429 094,82 грн. з ПДВ. Поставка здійснюється на умовах ЕХW-Термінал - за адресою ТОВ «АП Груп». Поставка товару згідно договору повинна була бути здійснена з 24.04.2020 по 31.05.2020 року (включно).

Між ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» та ТОВ «А-ТРАСТ» укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №27/04-1 від 27.04.2020 року (місце укладення - м. Маріуполь). Згідно даного договору та додатку до нього №ПШЕ 27/04/20-Е від 27.04.2020 року до договору поставки сільськогосподарської продукції №27/04-1 від 27.04.2020 року сторони домовилися про поставку пшениці 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження врожаю 2019 року у загальній кількості 1510,0 метричних тон на загальну суму 9 025 840,65 грн. з ПДВ. Змінами до договору сторонами договору було уточнено об`єми поставки. За умовами договору, Постачальник поставляє продукцію партіями на умовах EXW-м. Маріуполь, проспект адмірала Луніна, 2, ТОВ «Укртрансагро».

Транспортування товару зернових культур по господарських операціях між позивачем та ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», ТОВ «МАЯМІЛІДЕРГРУП» підтверджується товарно-транспортними накладними, наявними в матеріалах справи.

Надані товарно-транспортні накладні засвідчують факт транспортування товару, містять дані щодо назви товару, який перевозиться, кількості товару (вага), автомобільного перевізника, замовника перевезення, вантажовідправника, вантажоодержувача, пункт навантаження та пункт розвантаження. Так , за основними напрямками транспортування здійснювалося з пункту навантаження: Полтавська область, Гребінківський район, с. Світанок, вул. Молодіжна, 6; та с. Тополеве, пров. Василевського, 18Б. Пункт розвантаження: ТОВ «ЄВТ ГРЕЙН», м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 14, ТОВ «ТІС-Зерно», порт Південний, 16, причал, експедитор в порту ТОВ «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД» , ТОВ «АГРОАЛЬФАТЕРМІНАЛ», м. Миколаїв, вул. 3-а Слобідська, 179; ТОВ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ», м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1; ПрАТ «МКХП», м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 122; ТОВ «МСП Ніка-Тера», м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 23; ТОВ «Укратрансагро», м. Маріуполь, пр. Луніна, 2.

Замовником транспортування та автомобільним перевізником виступав саме постачальник товару.

Також в підтвердження факту транспортування товару позивачем надано накладні про транспортування зернових культур залізничним транспортом, копії яких були надані суду першої інстанції:

-№ 40403685 від 17 грудня 2019 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-26/09/19-СК від 126 вересня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Компанія Транско»;

-№ 40434243 від 18 грудня 2019 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 40467482 від 19 грудня 2019 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 40507758 від 20 грудня 2019 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 40711517 від 26 грудня 2019 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 40966251 від 03 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 41021700 від 05 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «ЄВТ Грейн»;

-№ 41119967 від 08 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Ніка Транс Логістика»;

-№ 41196825 від 10 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Ніка Транс Логістика»;

-№ 41259490 від 12 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Ніка Транс Логістика»;

-№ 41355108 від 15 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Ніка Транс Логістика»;

-№ 41423609 від 17 січня 2020 року відправником ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИК» для вивезення морським транспортом, експортер ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» за зовнішньоекономічним контрактом № GSC-17/10/19-AS від 17 жовтня 2019 року, експедитор в порту ТОВ «Ніка Транс Логістика».

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни послуги за господарськими операціями, проведених на підставі вище перелічених Договорів між позивачем та ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», ТОВ «МАЯМІЛІДЕРГРУП», ТОВ «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД», ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА», ТОВ «А-ТРАСТ» були належним чином складені податкові накладні та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Як до суду , так і до перевірки позивачем надані копії видаткових накладних по всіх господарських операціях.

Рух коштів в результаті проведених господарських операцій з контрагентами ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», ТОВ «МАЯМІЛІДЕРГРУП», ТОВ «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД», ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА», ТОВ «А-ТРАСТ» відображений та прослідковується в бухгалтерській документації, яка наявна в матеріалах адміністративної справи.

На підтвердження подальшої реалізації придбаного товару позивачем надано, як до перевірки так і до суду копії контрактів між позивачем та іноземними суб`єктами господарювання на підтвердження експорту продукції (зернових культур) , зокрема: - з Компанією «ЛУЇДРЕЙФУС КОМПАНІ СУІС СА», організована і зареєстрована у Швейцарії на продаж зернових культур згідно підписаних та затверджених інвойсів № Р10647 від 17.04. 2020 року; № Р10632 від 16.04. 2020 року; № Р10550 та № Р10551 від 31.03. 2020 року; № Р10619 від 13.04. 2020 року; № Р10609 від 09.04. 2020 року; - з AL GHURAIR RESOURCES INTERNATIONAL LLC, ОАЕ на продаж зернових культур в кількості та по ціні, що були визначені у відповідному інвойсі №162-Р-FB-20 від 10.04.2020 року; №154-Р-FB-20 від 02.04. 2020 року ; - з АГР ЕООД (Болгарія) № GSC-17/10/19-AS від 17.10. 2019 року ; № GSW-20/02/20-AS від 20.02. 2020 року; № GSB-12/03/20-AS від 12.03. 2020 року.

Щодо доводів апелянта про надання не повного пакету документів до перевірки, зокрема додаткових угод до договорів із ТОВ « Велан Південь Трейд» та ТОВ "Майямілідергруп" , актів прийому-передачі товарів, видаткових накладних, додатків до договорів поставки, що унеможливлює ідентифікацію асортименту товару, кількість, умови та строки поставки, колегія судів зазначає наступне.

Надані позивачем в ході судового розгляду документи можуть бути враховані в якості належних доказів, що не суперечить вимогам п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України та приписам ст. ст. 9, 77 КАС України.

Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 у справі № 826/11054/15 зауважив, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не є обмеженими поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на всіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність розбіжностей у наданих документах, зокрема щодо ваги товару, колегія суддів зазначає, що такі випадки зафіксовані сторонами договору та викладені у письмових листах-повідомленнях та актах, копії яких надавалися позивачем як до перевірки так і до суду .

Зауваження у сторін правочинів з приводу кількості та якості товару відсутні (до копій товарно-транспортних накладних були додані копії актів звірки ваги товару, а також копії карток аналізу зерна, що перевозилося).

Ні Законом України «Про бухгалтерський облік чи фінансову звітність», ні Податковим кодексом України не віднесено документи щодо якості товару до первинних документів бухгалтерського обліку або податкового обліку, документу з яким пов`язується перехід права власності чи виникнення податкових зобов`язань.

Доводи податкового органу про наявність недоліків у наданих ТТН за березень квітень 2020 , в яких відсутні відмітки про отримання товару, назви товару при завантаженні, різниці між вагою нетто при завантаженні та відвантажені, не надання ТТН щодо перевезення зернових у грудні 2019, січні, травні та червні 2020, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом встановлено та визнається сторонами по справі, що на вимогу податкового органу позивачем надано первинні документи, а також письмові пояснення причин не надання деяких витребуваних документів. Так, позивачем надано листи від ТОВ « Велан Півлдень Трейд», в яких зазначено, що ТТН ( 300 шт) , виписаних контрагентом на перевезення вантажу (для експортера ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ») допущено помилки в заповнені графи «Нетто навантаження» та в листах зазначено іншу вагу (нетто) навантаження. ТТН за період травня та червня 2020 не складалися, придбання зернових не було, а отже не надання цих документів не свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції , що наявність деяких помилок чи неточностей у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 у справі № 816/1587/17 вказав, що товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Згідно висновків викладених в постанові Верховного суду від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Чинне законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання правил перевезення та приймання товарів, які не є документами з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку податкового кредиту.

Як вбачається з умов спірних договорів щодо поставки товарно-матеріальних цінностей, ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» виступав в якості покупця, і обов`язок щодо поставки с/г продукції згідно укладених договорів лежав на постачальнику.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними та ТТН підтверджується в повному обсязі факт передачі товару від постачальника до покупця, а також його транспортування.

Таким чином, відсутність вказаних документів або допущені в них помилки не є беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій.

Враховуючи викладені обставини, а також положення абз.2 ч.2 ст.77 КАС України, контролюючий орган не може посилатися на обставини та докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення і не досліджувалися під час проведення перевірки.

Суми ПДВ, зазначені в розрахунках фактично сплачених сум бюджетного відшкодування ПДВ із даними первинних документів ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ», яка раніше була надана суду відповідають сумам, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.

Згідно з вимогами статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення господарських операцій, на підставі яких платником податків сформовано дані податкового обліку, слід досліджувати товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, підлягають оцінюванню документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, слід зауважити, що фактична наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформлені не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності та, що йому було відомо про порушення, які допускали його контрагенти або, що єдиною метою здійснення господарських операцій було одержання необґрунтованої вигоди.

Доводи апелянта щодо не підтвердження належними доказами сплати суми податку на користь ТОВ "ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД" на загальну суму 63 841 000,00 грн., сума ПДВ 10 640 166,67 грн, оскільки надані платіжні доручення не містять підтвердження щодо їх виконання банком були перевірені судом першої інстанції та спростовуються матеріалами справи.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджені постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 №22 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976. Одним із платіжних інструментів, визначених цією Інструкцією, - є платіжне доручення.

На сьогоднішній день діють електронні платіжні системи, або системи електронних платежів, призначені для здійснення платіжних операцій у інтернеті. Інструкція не містить посилань на обов`язковість заповнення графи «Проведено банком».

Надані до суду платіжні доручення не містили відповідної відмітки, проте відсутність цієї дати на документі не є підставою вважати, що операція зі списання кошів з рахунку позивача не відбулась.

До суду апеляційної інстанції надано позивачем платіжні доручення , які містять відповідне підтвердження щодо їх виконання банком. Зауважень до наданих платіжних доручень податковим органом під час розгляду справи не висловлено.

За таких обставин, висновки відповідача про не взяття до уваги платіжних доручень №1, №7, №24, №27, №31, №32, №33, №36, №49, №51, №52 на загальну суму 63 841 000,0 грн., згідно яких позивачем перераховані кошти постачальнику ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» за поставлений товар є безпідставними.

Факт перерахування коштів не спростований податковим органом жодними належними та допустимими доказами, в тому числі і тими, які можуть бути отримані відповідачем під час проведення перевірки шляхом надсилання відповідних запитів.

Щодо доводів податкового органу про правомірність не врахування суми ПДВ в розмірі 829,32 грн. за березень 2020 по взаємовідносинам ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» з підстав відсутності актів виконаних робіт, наявності заборгованості .

Як зазначалося вище, акти виконаних робіт та платіжні доручення наявні та надані позивачем до суду.

Так, відповідачем не враховано платіжне доручення №250 від 16.04.2020 року згідно якого позивачем перераховано кошти в розмірі 1560,00 грн. в т.ч. ПДВ на ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» з причин, що дане платіжне доручення не стосується податкової накладної № 260 від 31.03.2020, в рахунку на оплату вказано інший номер податкової накладної.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції це платіжне доручення пов`язується із податковою накладною № 260 від 31.03.2020 року.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що під час співставлення реквізитів вказаної податкової накладної та змісту платіжного доручення №250 від 16.04.2020 року встановлено, що назва послуги, загальний обсяг наданих послуг, її вартість, та сума ПДВ є ідентичними.

Посилання податкового органу на рахунок на оплату, є помилковим оскільки рахунок на оплату не є первинним документом, на підставі якого формуються дані бухгалтерського та податкового обліку, за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, не фіксує господарських операцій, розпоряджень або дозволів на проведення господарської операції, має інформаційний характер, адже передбачає лише виставлення покупцям певних сум до сплати за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) слід підтверджувати видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Доводи відповідача про неможливість встановлення ланцюга походження товару, придбаного позивачем, оскільки за постачальниками позивача не прослідковується придбання відповідних товарів, а відтак операція з позивачем є безтоварна, колегія суддів вважає не доведеними , оскільки доказів перевірки зазначеного контрагента та дотримання ним податкового законодавства в частині декларування наявного товару відповідачем не надано.

При цьому норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Доводи апеляційної скарги щодо відпрацювання схеми постачання по 3 ланці ланцюга проходження товарів, формування податкового кредиту ТОВ «МаяміЛідергруп» за рахунок придбання продуктів харчування в асортименті, що ставить під сумнів реальність господарської операції між позивачем та його контрагентом, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Фактично в основу оскаржуваного рішення судом покладено інформацію, що наявна в інформаційних базах ДФС, на яку посилався відповідач.

На переконання апеляційного суду, зазначену інформацію не може бути взято до уваги, оскільки будь-яка податкова інформація, наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічні висновки щодо правового статусу податкової інформації наведено в постановах Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 826/9967/16 (п. 23), від 28.08.2018 у справі № 820/7592/15, від 18.09.2019 у справі № 810/4290/13-а.

Таким чином, дані обставини не є належним доказом, що підтверджують факт допущення позивачем порушень податкового законодавства.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань (висновки наведено Верховним Судом в постанові від 05.02.2020 у справі № 823/1519/16).

Також колегія суддів зауважує, що контролюючим органом всупереч вимог КАС України не надано належних доказів, які б свідчили б про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність позивача щодо такої та злагодженості дій між ними. Аналогічні висновки у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 26.03.2020 у справі № 826/9967/16, від 04.11.2020 у справі № 820/990/16, від 23.01.2020 у справі № 803/3212/15, від 05.03.2019 у справі № 820/10211/15, від 26.11.2020 у справі № 808/2565/16.

Посилання в апеляційній скарзі на дані слідчого управління ГУ ДФС у Харківській області , згідно яких за фактом підробки договорів суборенди землі на території Вінницької області, фігурантом якого є ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» внесено відомості до ЄРДР за № 0000108 від 29.05.2019, а в рамках кримінального провадження № 0000048 від 26.05.2020 здійснюються слідчі заходи відносно контрагентів постачальників ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ», колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду оскільки не є належними доказами у даній справі та не можуть свідчити про порушення вимог податкового законодавства при формуванні Товариством податкового кредиту, з урахуванням того, що зазначена інформація не надавалася ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції; вироків суду або ж рішень про закриття кримінальних справ за нереабілітуючими обставинами, які б доводили вину ТОВ « ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» відповідачем у процесі розгляду справи надано не було .

Відповідачем не надано до суду зазначеної інформації або будь-яких інших доказів , на які посилається апелянт.

Крім того, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

На час розгляду даної справи вироками судів ознаки узгоджених кримінально-карних дій в діях працівників позивача та його контрагента не встановлені.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі №560/391/19.

За таких обставин, суд надає оцінку усім документам, наданим сторонами до матеріалів справи, в тому числі тим документам, що не були надані до перевірки.

Колегія суддів зазначає, що наявність кримінального провадження щодо контрагента позивача, в яких не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, в силу приписів частини 6 статті 78 КАС України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.01.2020 по справі № 826/9569/18, від 10.09.2020 по справі № 826/12919/16 від 04.09.2018 по справі № 826/18952/14, від 31.07.2018 по справі № 818/515/14 тощо.

Відповідачем не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції вироків суду в кримінальному провадженні або ухвал про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Доводи податкового органу, що на момент подання податкових декларацій з ПДВ за травень та червень 2020 від`ємне значення за грудень 2019 та січень 2020 у розмірі 2 072 107 грн є не узгодженим та не може бути заявлено до відшкодування на рахунок платника у банку, оскільки актом документальної позапланової невиїзної перевірки ГУ ДПС у Донецькій області від 29.04.2020 № 381/05-99-0-02/43039282 встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.21) на суму 2 072 107 грн. (січень 2020), та прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 22.05.2020 № 2, яким зменшено від`ємне значення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не стосуються обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що вказані доводи апелянта заявлені лише в суді апеляційної інстанції та не розглядалися судом першої інстанції. Податковим органом не надано до суду акт перевірки, на який він посилається в якості доказу.

Вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Позивачем, надано до суду апеляційної інстанції акт перевірки ГУ ДПС у Донецькій області від 29.04.2020 № 381/05-99-0-02/43039282 про проведення перевірки діяльності ТОВ "АЛЕФ СИСТЕМ" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації за січень 2020. За висновками акту перевірки зазначено про завищення суми від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на 408 173 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту , яке сплачується до державного бюджету на загальну суму 398 233 грн., в т.ч. 2019-154 184 грн., 2020 рік - 244 049 грн., відсутність реєстрації податкових накладних у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 137 908,07 грн.

Згідно Додатку № 8 до акту від 29.04.2020 до Реєстру фактично сплачених сум бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» увійшли платежі по господарських операціях позивача із іншими контрагентами ні ж ті, що вказані у акті перевірки ГУ ДПС у Харківській області.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами не підтвердження позивачем достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за травень 2020 та червень 2020 року на загальну суму 29 264 611 грн., з них:

за грудень 2020 в розмірі 257 651 та за січень 2020 в розмірі 1 287 193 грн. у зв`язку із декларуванням до відшкодування суми від`ємного значення , яке є неузгодженим

за березень 2020 на суму 23 687 937 грн. та квітень 2020 на суму 14 131 830 грн. у зв`язку з формуванням податкового кредиту всупереч норм діючого законодавства, в т. ч. на суму 10 640 427 грн. при відсутності фактичної сплати податку, а тому податкове повідомлення рішення від 20.08.2020 № 2 є неправомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.08.2020 №2, яким донараховано грошові зобов`язання з податку на додану вартість 8 120 574,00 грн. (основним платежем 5 413 716,00 грн., та штрафними санкціями 2 706 858,00 грн.)

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що основна сума грошового зобов`язання в розмірі 5 413 713,00 грн., не має свого конкретного підтвердження в акті перевірки щодо її обчислення. Акт не містить конкретного розрахунку суми донарахування грошового зобов`язання та з яких сум вона складається.

За висновками акту перевірки вбачається, що частину донарахованої суми з грошового зобов`язання з ПДВ складають суми ПДВ, на які позивачем сформовані податкові зобов`язання по взаємовідносинах між ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» та ТОВ «А-ТРАСТ» з реалізації позивачем с/г продукції. Дані операції були здійснені в квітні 2020 року про що свідчать досліджені під час перевірки договір поставки, видаткові та податкові накладні тощо.

Як вірно зазначив суд, з урахуванням наказу на перевірку № 2273 від 17.07.2020 року дані взаємовідносини не могли бути предметом дослідження даної перевірки в зв`язку з тим, що наказом перевірки не охоплювався цей період перевірки.

В акті перевірки зазначено, що між ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» (в якості постачальника) та ТОВ «А-ТРАСТ» (в якості покупця) укладено наступні договори: договір поставки сільськогосподарської продукції №24/04-1 від 24.04.2020 року, згідно якого та додатку до нього №ПШЕ 24/04/20-Е від 24.04.2020 року сторони домовилися про поставку пшениці 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2019 року у загальній кількості 3 741 ,54 метричних тон на загальну суму 20 429 094,82 грн. з ПДВ. Поставка здійснюється на умовах ЕХW-Термінал - за адресою ТОВ «АП Груп». Поставка товару згідно договору повинна бути здійснена з 24.04.2020 по 31.05.2020 року (включно).

Крім того, між вищевказаними сторонами укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №27/04-1 від 27.04.2020 року (місце укладення - м. Маріуполь. Згідно даного договору та додатку до нього №ПШЕ 27/04/20-Е від 27.04.2020 року до договору поставки сільськогосподарської продукції №27/04-1 від 27.04.2020 року сторони домовилися про поставку пшениці 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження врожаю 2019 року у загальній кількості 1510,0 метричних тон на загальну суму 9 025 840,65 грн. з ПДВ. Змінами до договору сторонами договору було уточнено об`єми поставки. За умовами договору, Постачальник поставляє продукцію партіями на умовах EXW-м. Маріуполь, проспект адмірала Луніна, 2, ТОВ «Укртрансагро».

На виконання умов вищевказаних договорів, ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» поставило в квітні 2020 року с/г продукцію, що підтверджується складеними видатковими накладними, податковими накладними, ТТН та не заперечується відповідачем під час проведення перевірки. На загальні об`єми поставки 27.04.2020 року та 27.04.2020 року виписано податкові накладні на суму 44 936 218,85 грн., в т.ч. ПДВ 7 489 369,81 грн., які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач вважає, що ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» занижено податкове зобов`язання за квітень на суму 4 115 717,80 грн., позаяк в податковій декларації за квітень відображено частково суми ПДВ по зареєстрованих податкових накладних, виписаних за 24.04.2020 року на суму ПДВ 3 373 652,04 грн. Реєстрація податкових накладних, виписаних 27.04.2020 року здійснена в іншому звітному періоді.

Проте, податкові накладні виписані позивачем 27.04.2020 року були відображені в декларації за липень по факту їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулася в липні 2020 року.

Як вірно зазначено судом першої інстанції акт перевірки не містить зазначення недоліків первинних документів (форми та змісту) по господарським операціям позивача з ТОВ «А-ТРАСТ».

З приводу посилання контролюючого органу на помилкове включення ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» частини зобов`язань з ПДВ у квітні 2020 року слід вказати на наступне.

Податкові накладні, виписані позивачем 27.04.2020 року і 28.04.2020 року, були відображені в декларації за липень по факту їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, адже реєстрація відбулася в липні 2020 року.

Зобов`язання по податковим накладним від 27.04.2020 року та 28.04.2020 року (зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 01.07.2020 року та 02.07.2020 року) на суму ПДВ 4 115 718,00 грн. були включені у податковій декларації за липень 2020 року на вказану суму.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Кодексу: «Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в раз відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. ...».

Відображення позивачем в декларації за липень 2020 року податкових накладні, виписаних в квітні та зареєстрованих - в липні 2020 року не вплинуло ані на бюджетне відшкодування, ані на розрахунки з бюджетом за період квітень 2020 року липень 2020 року та не спричинили виникнення нового об`єкту оподаткування.

Таким чином, висновки податкового органу про заниження податкового зобов`язання з ПДВ в квітні 2020 року є помилковими, а тому податкове повідомлення - рішення від 20.08.2020 №2 є таким що прийнято безпідставно та підлягає скасуванню.

Вказані обставини вплинули на незаконне прийняття податкового повідомлення-рішення від 20.08.2020 №2 за формою «В4», яким зменшено на 4 337 720,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2020 року. Натомість, акт перевірки всупереч вимогам Порядку №727 не містить деталізації сум, які увійшли до загальної суми зменшення від`ємного значення ДПВ за червень.

За таких обставин, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини справи.

Колегія суддів, оцінивши подані платником докази за правилами ст. 86 КАС України, зазначає, що документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих первинних документах, недостовірні чи не відповідають вимогам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Водночас, судом першої інстанції враховано зміст наданих позивачем документів, що опосередковують господарські операції та надано належну оцінку за яких обставин такі документи враховані в якості доказів виконання умов договорів поставки та обумовлених вказаними вище договорами послуг.

Правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним в постанові від 29.07.2020 року у справі № 2040/7658/18.

З наведеного слідує, що досліджені документи первинного бухгалтерського обліку не суперечать, а відповідають правовій (діловій) меті позивача за договорами, укладеними з вказаними контрагентами, з огляду на основний вид діяльності позивача.

При цьому, колегією суддів ураховано, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити визначені законом. Відповідачем документально не доведено дефектність цих документів, їх невідповідність встановленим формам чи порядку їх оформлення. Аналіз взаємовідносин між позивачем та контрагентами свідчить, що контролюючим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі ТОВ «Велан Південь Трейд» та " ТОВ "Маймаілідергруп".

Всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки контролюючого органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

За таких обставин, наведені в акті перевірки висновки контролюючого органу спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власного рішення, під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі № 520/12750/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 15.03.2021 року