Справа № 300/1689/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А
"15" березня 2021 р. справа № 300/1689/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Остап`юк С.В., вирішивши в порядку письмового провадження питання про зміну способу виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
01.03.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі заявник) подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про заміну способу виконання судового рішення за № 300/1689/20 від 14.08.2020, а саме: замінити частину рішення суду про зобов`язання Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради перерахувати і виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням раніше виплаченої суми на стягнення з Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплаченої сум, в розмірі 6 800 гривень.
Обставинами заміни способу виконання судового рішення державний виконавець визначає неможливість виконати боржником судове рішення в частині виплати самостійно перерахованої та визначеної ним належної до сплати стягувачу суми грошової допомоги за відсутності на те коштів.
Дану обставину державний виконавець вважає такою, що ускладнює виконання судового рішення та робить його неможливим.
Заява призначена до розгляду в судовому засіданні, відповідно до частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, в яке учасники процесу не з`явилися, а фіксування судового засідання згідно з частиною 4 статті 229 даного Кодексу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи та вирішуючи питання про зміну способу виконання судового рішення в даній адміністративній справі, встановив наступне.
14.08.2020, за наслідками розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дії що нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги та зобов`язання перерахувати і виплатити разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум, Івано-Франківським окружним адміністративним судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог.
11.11.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за № 300/1689/20 про зобов`язання Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради перерахувати і виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням раніше виплаченої суми.
24.11.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 63704989 з примусового виконання виконавчого листа за № 300/1689/20 від 11.11.2020.
Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, листом за № 13/45.2-21/1839 від 08.12.2020, повідомлено державного виконавця про здійснення розрахунку грошової допомоги, однак, провести згідно судового рішення виплату стягувачу такої допомоги є неможливим за відсутності виділення коштів на поточні видатки, в наслідок чого державний виконавець звернувся до суду із даною заявою.
Частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною 2 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 3 статті 18 даного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Частиною 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно з статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина 1).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина 3).
Згідно статті 75 даного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до статті 76 цього ж Закону за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Частинами 1, 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Враховуючи встановлені обставини та аналіз вказаних норм права, суд зазначає, що встановлення або зміна способу і порядку виконання судового рішення може бути здійснено виключно за наявних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під обґрунтованими підставами варто розуміти наявність обставин, що є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Проте, у заяві відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) державний виконавець не обґрунтував наявності обставин, існування яких ускладнює виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду або робить виконання неможливим.
Саме по собі невиконання Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради судового рішення у встановлений виконавцем строк не є такими обставинами, позаяк статтею 5 Закону України Про виконавче провадження на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) покладається примусове виконання рішень.
Суду не подано жодного доказу, підтверджуючого вжиття будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема, встановлених статтями 18, 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження».
Неналежне виконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати перерахованої допомоги до 5 травня за 2020 рік у розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, та не свідчить про неможливість його виконання.
Крім того, позивач ОСОБА_1 звертаючись з позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права в частині зобов`язання перерахувати і виплатити разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум.
З аналізу заяви про заміну способу виконання судового рішення державний виконавець фактично просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів у визначеній сумі в розмірі 6 800 гривень, яка не була предметом розгляду адміністративним судом під час прийняття рішення у справі.
Зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом під час ухвалення рішення способу відновлення порушеного права.
Як наслідок, суд не встановив, підстав для висновку про те, що виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №300/1689/20 є ускладненим чи неможливим.
За таких обставин, враховуючи відсутність доказів ускладнення чи неможливості виконання рішення суду подана заява про зміну способу виконання судового рішення в справі №300/1689/20 є необґрунтованою, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 254, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зміну способу виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №300/1689/20 від 14.08.2020, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Остап`юк С.В.