Справа № 759/17669/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

при секретарі судового засідання Тукаловій О.В.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): ОСОБА_1 , Гоплевий Д.І.,

від відповідача: Шуміленко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням в частині відмови у відшкодуванні понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на помилковість відповідних висновків суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, а також не врахування судової практики Верховного Суду, просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення у цій частині, яким стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати на професійну правничу допомогу надану у суді першої інстанції у сумі 16800,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що нормами чинного законодавства не встановлено конкретних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Разом з цим, апелянт зауважує, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду. Також, позивач зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

За наведених у апеляційній скарзі обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що понесені позивачем судові витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 16 800,00 грн., належним чином не підтвердженні, в зв`язку з чим не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, у той час як суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення відповідних вимог позивача. З огляду на зазначене, представник відповідача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої залишити без змін.

Переглядаючи справу за наявними доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення (ухвали) суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат у вигляді витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 16800,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження сплати вищезазначених витрат, надано розрахункову квитанції, однак, за висновком суду першої інстанції, дана квитанція не може бути належним та допустимим доказом сплати позивачем зазначеної суми.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 16800,00 грн., належним чином не підтвердженні, в зв`язку з чим не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом та вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, позивач просить суд скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення у цій частині, яким стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати на професійну правничу допомогу надану у суді першої інстанції у сумі 16800,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст. 246 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. При цьому згідно з положеннями ч. 5 вказаної норми розподіл судових витрат зазначається у резолютивній частині рішення.

Аналогічно, положеннями ст. 248 КАС України передбачено, що ухвала, яка викладається окремим документом, складається з: вступної частини, описової частини, мотивувальної частини та резолютивної частини із зазначенням, зокрема, висновків суду.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом при ухваленні рішення.

Аналогічна правова норма визначена ч. 1 ст. 143 КАС України відповідно до змісту якої, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до наведених вище норм, суд зазначає розподіл судових витрат у резолютивній частині прийнятого судового рішення.

Водночас, колегією суддів встановлено, що у резолютивній частині оскаржуваної судового рішення судом не вирішено щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до приписів ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Разом з цим, відповідно до приписів ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Водночас, оскільки судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки позивача в частині стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та взагалі не прийнято рішення у відповідній частині, колегія суддів зазначає, що правові підстави для задоволення відповідних вимог апеляційної скарги та скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року в оскаржуваній частині.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають

Відповідно до приписів ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене та враховуючи, що судом першої інстанції не приймалось рішення в оскаржуваній апелянтом частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242-248, 310, 315-317, 321-322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан