Справа № 420/390/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/390/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати Постанову від 10.12.2020 р. №ОД1216/1577/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, винесену Головним управлінням Держпраці в Одеській області щодо ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.11.2020 року відповідальними особами ГУ Держпраці в Одеській області здійснено позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що він не був повідомлений про проведення перевірки, а тому інспекційне відвідування відбулося без його участі. За наслідками перевірки складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та винесено постанову про накладання штрафу від 10.12.2020 року. Позивач зазначає, ним, також, не було отриману ані акту перевірки ані повідомлення про розгляд справи про накладання штрафу, що позбавило позивача можливості реалізувати свої права.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 13.01.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

12.02.2021 року за вх. №7018/21 від ГУ Держпраці надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтовання якого зазначено, що на підставі наказу та направлень на здійснення інспекційного відвідування, інспекторами праці здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з метою проведення інспекційного відвідування. Під час здійснення спроби здійснити інспекційне відвідування, інспекторів праці зустріла особа, яка представилася представником ФОП ОСОБА_1 та не допустила інспекторів праці до адміністративних, виробничих та службових приміщень. Так, інспекторами праці складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.11.2020 року. Копію направлення від 06.11.2020 року, акт від 09.11.2020 року та диск з відеофіксацією перевірки направлено на адресу позивача. За результатом розгляду справи про накладання на позивача штрафних санкцій винесено постанову від 10.12.2020 року, яка направлена позивачу рекомендованим листом.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює наступні види діяльності: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 56.21 Постачання готових страв для подій; 56.29 Постачання інших готових страв; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

На підставі наказу від 06.11.2020 року № 2765 «Про проведення інспекційного відвідування», службових записок від 04.11.2020 року та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 06.11.2020 року № 15/01-29-2296, головними інспекторами праці здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на предмет додержання законодавства про працю на підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року № 823, з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені пп.3.1, пп.3.9, пп.3.10 розділу 3 частини І Акту інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року №1338, зокрема з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

09.11.2020 року інспектором праці Барським В.О., за участю головних державних інспекторів відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області ОСОБА_2 та Соболь К.Є. складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОД1216/1577/НП.

Як вбачається із Акту від 09.11.2020 року №ОД1216/1577/НП причиною не проведення інспекційного відвідування є ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ОД1216/1577/НП від 09.11.2020 року, копія направлення на здійснення перевірки та DVD диск направлено ФОП ОСОБА_1 на юридичну адресу: АДРЕСА_2 цінним листом з описом вкладення за трек-номером:501.

12.11.2020 року на адресу позивача направлено повідомлення №15/01-33-11024 про розгляд справи про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Повідомлення від 12.11.2020 року вручено позивачу 14.11.2020 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Укрпошта щодо відстеження поштових відправлень за трек-номером 813.

За наслідками розгляду справи про накладання штрафу згідно Протоколу №147 від 10.12.2020 року, начальником Головного управління Держпраці в Одеській області винесено постанову про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 10.12.2020 року № ОД1216/1577/АВ/П/ТД-ФС, відповідно до якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80 000,00 грн.

Постанова про накладання штрафу від 10.12.2020 року№ ОД1216/1577/АВ/П/ТД-ФС направлена на адресу позивача 11.12.2020 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щодо наказу на проведення інспекційного відвідування від 06.11.2020 № 2765.

Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985- IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно п. 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Однією із підстав позову є протиправність призначення інспекційного відвідування.

Суд вважає таке твердження необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до інформації, наданої Пенсійним фондом України щодо поточного списку працівників у ФОП ОСОБА_1 оформлені трудові відносини з одним працівником ОСОБА_3 .

На підставі виконання протокольного доручення Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 року та окремого доручення т. в. о Голови Держпраці щодо забезпечення контролю за оформленням трудових відносин №Д-330/1/3.1-20 від 25.08.2020, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 25.08.2020 контрольних заходів з питань виявлення неоформлених працівників посадовими особами проводилась інформаційно-роз`яснювальна робота суб`єктам господарювання.

Інформаційно-роз`яснювальна робота проводилась 29.10.2020 за адресою ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (бар «CRAFT») відповідно до Картки відвідування суб`єкта господарювання відповідно до п. 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Так, при проведенні інформаційно-роз`яснювальної роботи було встановлено розбіжність між фактичними показниками кількості працівників та звітними показниками ФОП ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, інспектором праці Барським В.О. складено службову записку від 04.11.2020, щодо прийняття рішення про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Згідно пп. 3 п. 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Таким чином, відповідно до вимог Конвенції Міжнародної організації праці № 81, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004р. № 1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці № 129, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1986-IV, ст. 259 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), пп. З п, 5 Порядку № 823, головними державними інспекторами відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці Головного управління Барським Віталієм Олеговичем, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з 06.11.2020 по 18.11.2020 було здійснено спробу провести позаплановий захід державного контрою за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та здійснює господарську діяльність у закладах організації громадського харчування та організації дозвілля, за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, призначення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 12 Конвенції № 81 Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають .достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових, норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги.

Згідно зі ст. 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

На підставі направлення на здійснення інспекційного відвідування від 06.11.2020 №15/01-29-2296, інспекторами праці о 19 годині 00 хвилин було здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з метою проведення інспекційного відвідування та отримати усні та/або письмові пояснення від ФОП ОСОБА_1 , та працівників, на питання, що стосуються законодавства про працю, зокрема з питань виявлення неоформлених працівників.

В ході здійснення спроби проведення інспекційного відвідування інспекторів праці зустріла особа, яка надала документи та була ідентифікована як - ОСОБА_5 , який завірив, що є представником ОСОБА_6 за нотаріальним дорученням (проте відмовився його надати), не допустив інспекторів праці до виробничих, службових та адміністративних приміщень, за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Також, особа, яка представилась, як пан ОСОБА_7 , зазначив, що перебуває на посаді охоронця, з вказівки пана ОСОБА_5 не допускав інспекторів праці до спілкування з особами, які виконували обов`язки в інтересах адміністрації закладу за адресою здійснення господарської діяльності Підприємця.

Згодом, приблизно о 19 годині 40 хвилин, за адресою здійснення господарської діяльності з`явився громадянин, який представився, як ОСОБА_8 , та повідомив, що є представником цього закладу за договором, також повідомив, що не допускає інспекторів праці до інспекційного відвідування та попросив покинути приміщення здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Згідно п. 14 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта- відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Так, інспектором праці було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.11.2020 № ОД1216/1577/НП.

Згідно пп. 6 п. 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Факт створення перешкод інспекторам праці при проведенні інспекційного відвідування зафіксовано засобами відеофіксації.

Згідно п. 19 Порядку № 823 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Копію направлення від 06.11.2020 № 15/01-29-2296, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.11.2020 №ОД1216/1577/НП та диск з відеофіксацією було направлено 10.11.2020 листом з описом вкладення № 501.

Також, у позовній заяві Позивач вказує, що передчасність винесеної постанови підтверджується відсутністю припису.

Інспекторів праці не було допущено до проведення інспекційного відвідування, інспектори праці не провели інспекційне відвідування відповідно до предмету вказаного в наказі та направленні.

Щодо форми акта про неможливість проведення інспекційного відвідування.

На офіційному веб-сайті Держпраці було оприлюднено Наказ Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду, та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» (далі - Наказ № 1338).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17 визнано не чинною Порядок №295, однак дана Постанова не передбачає визнання не чинним Наказу №1338.

Наказ № 1338 був чинним на момент проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Отже, і форма акту інспекційного відвідування затверджена вищевказаним наказом була чинною на момент проведення інспекційного відвідування.

Наказ №1338 втратив чинність 06.01.2021 на підставі Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства №2161 від 27.10.2020.

Щодо постанови про накладення штрафу від 10.12.2020 № ОД1215/1577/АВ/П/ТД-ФС.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі - Порядок № 509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення.

Згідно п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Згідно п. 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Таким чином, 12.11.2020 т.в.о. начальника Головного управління С.В. Байдюк одержав акт інспекційного відвідування від 09.11.2020 №ОД1216/1577/НП для розгляду справи про накладення штрафу

Про те, що матеріали справи передані т.в.о. начальника Головного управління Байдюку С.В., ФОП ОСОБА_1 було повідомлено листом від 12.11.2020 №15/01-33-11024, який направлено12.11.2020р. рекомендованим листом №813.

Відповідно до інформації з сайту Укрпошти щодо відстеження листа за трек- номером № 813, лист було отримано ФОП ОСОБА_1 14.11.2020 (за 25 днів до розгляду справи).

Розглянувши акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.11.2020 № ОД1216/1577/НП було встановлено, що інспекторам праці створювались перешкоди при спробі провести інспекційне відвідування.

Станом на 10.12.2020 (день винесення постанови) до Головного управління не надходили жодні письмові пояснення.

Керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 № 322-УІІІ (із змінами), вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні), при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної- плати, встановленої законом на момент виявлення порушення т.в.о. начальника Головного управління Байдюком С.В. було винесено постанову від 10.12.2020 №ОД1216/1577/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 01.01.2020 № 294-ІХ з 1 вересня 2020 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 5000 гривень.

Тобто, сума штрафу розрахована наступним чином: 5000 (розмір мінімальної заробітної плати) х 16 (шістнадцятикратний розмір мінімальної заробітної плати) = 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Постанова про накладення штрафу від 10.12.2020 № ОД1216/1577/АВ/П/ТД-ФС була направлена 11.12.2020р. рекомендованим листом № 404.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, під час розгляду справи доводи позивача не знайшли свого підтвердження.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 )

Головне управління Держпраці в Одеській області (адреса: проспект Шевченко, 2, м. Одеса, 65044, , телефон: , e-mail: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька

.