Справа № 420/5349/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5349/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:
22.06.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не врахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- базовим місяцем при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року вважати січень 2008 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди в розмірі 52219,58 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року судом залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення шкоди і надано позивачу строк для усунення недоліків.

У вказаній ухвалі суддею роз`яснено, що виявлені недоліки мали бути усунені шляхом надання до суду уточненої позовної заяви (з копією для інших учасників справи).

До суду за вх.№25848/20 від представника позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 30.06.2020 року, в якому останній просить суд відкрити провадження по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову.

27.08.2020 року (вх.№33709/20) від представника позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду разом із уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не врахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди в розмірі 52219,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 31.05.2018 року був виключений із списків особового складу та з всіх видів забезпеченням в зв`язку зі звільненням з військової служби в запас. При цьому, за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року позивачу не було нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду справі № 420/6542/19 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Дане рішення суду відповідачем було виконане: нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 31 405,65 грн., що підтверджується довідкою про нараховану і виплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року справі № 420/6542/19

Однак, як стверджує позивач, нарахування вказаної індексації грошового забезпечення було проведене без врахування вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

У позові вказано, що 16 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2019 року по справі № 420/6542/19) відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року № 248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми. Однак, листом від 13.05.2020 року за вих. № 3276/ЮК йому було відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

Таку бездіяльність відповідача, яка полягає в незастосуванні вимог Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 вважає, протиправною, та такою, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України його право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Як стверджує позивач, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 повинно здійснюватися наростаючим підсумком починаючи з 1 січня 2008 року, тобто з моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою № 1294, та діяти до 28 лютого 2018 року, тобто до моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою № 704. А загальний розмір індексації, що повинен бути сплачений позивачу, має бути обчислений шляхом підсумовування утворених наростаючим підсумком щомісячних сум індексацій за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, починаючи від суми індексації, що утворилася наростаючим підсумком з 01.01.2008 року, тобто з моменту підвищення посадових окладів Постановою № 1294 до моменту початку дії Порядку №1078 в редакції від 09.12.2015 року.

Приймаючи до уваги викладене, зазначено у позові, відповідач мав здійснити нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року, та сплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 83 625,23 грн.

Ухвалою від 01.09.2020 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою судом вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

Разом з цим, вказаною ухвалою судом зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію (з доказами на її підтвердження) про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно (із зазначенням базового місяця).

18.09.2020 року (вх.№37654/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатком (а.с.37-40), в якому вказано, що адміністративний позов суперечить чинному законодавству.

З посиланням на положення п.2 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців», відповідач стверджує, що при проведенні індексації грошового забезпечення необхідно брати базовий місяць січень 2016 року. В ході розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу були враховані всі вимоги законодавства, яке діяло на період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Також відповідач зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення, у тому числі встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базового місяця), у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення. Саме на відповідача, Військову частину НОМЕР_1 , за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому вимоги щодо встановлення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року судом доручено Військовій частині НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію (з доказами на її підтвердження):

- про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно (із зазначенням базового місяця);

- щодо того чи було у період з січня 2008 року по грудень 2015 року збільшення розміру грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 (із зазначенням підстав такого збільшення, складової грошового забезпечення, яку збільшено, періодів її виплати);

- щодо того чи було на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року збільшено розмір грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 (із зазначенням складової грошового забезпечення, яку збільшено, періодів її виплати)

Вказаною ухвалою судом зупинено провадження по справі №420/5349/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення шкоди до надходження відповіді на доручення.

За вх.№49777/20 від відповідача до суду надійшов лист, в якому надано інформацію щодо збільшення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом липня 2010 року по лютий 2018 року за період служби у військовій частині НОМЕР_1 , а саме що:

- з квітня 2013 року по серпень 2013 - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір грошового забезпечення на 20%, виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 20% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо завдань, надбавки за таємність, премії;

- з вересня 2013 року по грудень 2014 року - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір грошового забезпечення на 40%, виплачувалась щомісячна грошова винагорода у розмірі 40% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за таємність, премії;

- з січня 2014 року по лютий 2018 року - на підставі постанови Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір забезпечення на 60%, виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за таємність, премії;

- з 01 серпня 2014 року на підставі послужного списку з особової справи ОСОБА_1 , та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 N° 260, збільшено розмір надбавки за вислугу років на 5% від окладу за військове звання та посадового окладу.

До вказаного листа відповідачем також додано розрахунково-платіжну відомість №4 (а.с.49), платіжне доручення №80 (а.с.50) та довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Ухвалою суду від 12.03.2021 року судом поновлено провадження по справі.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позозовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Частиною 10 статті 120 КАС України визначено, що зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

З урахуванням положень ч.1, ч.6, ч.10 ст.120 КАС України, ст.258 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно наказу начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.05.2018 № 257 звільнений у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2019 № 112 позивача виключено зі списків особового складу частини.

При цьому за період з 01.01.2016 по 31.05.2018 позивачу не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016-28.02.2018, позивач звернувся до суду з позовною заявою (справа №420/6542/19).

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі №420/6542/19, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Вирішуючи дану адміністративну справу суд не вирішував питання щодо базового місяця при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі №420/6542/19 набрало законної сили 09.01.2020 року.

Як зазначено позивачем та встановлено судом, вказане рішення суду виконано відповідача та позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 31 405,65 грн., що підтверджується довідкою про нараховану і виплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року справі № 420/6542/19 (а.с.4,51).

Відповідачем при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року визначено базовий місяць серпень 2014 року.

16 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2019 року по справі № 420/6542/19) відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року № 248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, з урахуванням сплаченої суми (а.с.5).

До заяви було додано розрахунок суми індексації на яку, на думку позивача, він має право.

У відповідь на вказану заяву відповідачем складено лист від 13.05.2020 року за вих. № 3276/ЮК (а.с.6), в якому зазначено, що при проведенні індексації грошового забезпечення необхідно брати базовий місяць січень 2016 року. Крім того, посилання на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 № 248/2839 є безпідставним, оскільки в ньому зазначений порядок розрахунку індексації за період з грудня 2018 року. Отже вказане роз`яснення не може бути враховане при розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Враховуючи викладене вище, у листі вказано, що в ході розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу були враховані всі вимоги законодавства, яке діяло на період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та зазначено про відсутність підстав для виплати зазначеної у розрахунку суми.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не врахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року протиправною, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи спір що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, при розгляді даної адміністративної справи, ключовим є питання щодо базового місяця при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, яким позивач вважає січень 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на дату звернення позивача до суду) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 цього індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Частинами 1 та 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Приписами ч. 2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України № 76-VIII від 28.12.201 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 року чинній з 11.10.2017 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

За приписами статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року, який набув чинності 01.01.2016 року внесено зміни у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111) цифри "101" замінити цифрами "103".

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

Постановою КМ № 77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, та цифри 101 замінено цифрами 103.

Абзац другий пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 77 від 11.02.2016 - застосовується з 01.01.2016.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до п.5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 року (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015 р.) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до положень п.5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 року (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015 р.) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова № 1013) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 01 грудня 2015 року вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.

Так, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Тобто з прийняттям постанови від 09.12.2015 р. № 1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.

В контексті даних правовідносин ключовим є те, що із прийняттям постанови від 09.12.2015 р. № 1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Тобто, із прийняттям постанови від 09.12.2015 р. № 1013 місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації військовослужбовців є місяць наступний за місяцем, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець згідно з постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому обчислення такого індексу за даними правилами відбувається незалежно від того, коли військовослужбовець прийняти на військову службу, коли перемістився на посаду з більшим посадовим окладом, коли встановлено чергове військове звання або встановлені різні надбавки, доплати і премії.

Як вже встановлено судом, при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року справі № 420/6542/19, відповідачем визначено базовий місяць серпень 2014 року.

Згідно наданої відповідачем інформації щодо збільшення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом липня 2010 року по лютий 2018 року за період служби у військовій частині НОМЕР_1 , судом встановлено що:

- з квітня 2013 року по серпень 2013 - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір грошового забезпечення на 20%, виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 20% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо завдань, надбавки за таємність, премії;

- з вересня 2013 року по грудень 2014 року - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір грошового забезпечення на 40%, виплачувалась щомісячна грошова винагорода у розмірі 40% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за таємність, премії;

- з січня 2014 року по лютий 2018 року - на підставі постанови Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161) збільшено розмір забезпечення на 60%, виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% від окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за таємність, премії;

- з 01 серпня 2014 року на підставі послужного списку з особової справи ОСОБА_1 , та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 N° 260, збільшено розмір надбавки за вислугу років на 5% від окладу за військове звання та посадового окладу.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок №260).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Тобто, з виплатою у період з липня 2010 року по лютий 2018 року відповідачем на користь позивача щомісячної додаткової грошової винагороди та збільшенням ОСОБА_1 розміру надбавки за вислугу років на 5%, військовою частиною НОМЕР_1 хоча і фактично збільшено розмір грошового забезпечення позивача, однак, вказаним збільшенням не відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач.
Як зазначено позивачем, не спростовано відповідачем та встановлено судом, підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008 року.

Наступне підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

Оскільки доказів підвищення у період з 01 січня 2008 року по 01 березень 2018 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано та судом відповідні обставини не встановлено, суд дійшов висновку, що при нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, базовим місяцем повинен бути січень 2008 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно визначено базовий місяць серпень 2014 року при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року справі № 420/6542/19, тобто здійснюючи вказані нарахування військовою частиною НОМЕР_1 не враховані вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Щодо посилань відповідача на те, що при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року справі № 420/6542/19 базовим місяцем повинен бути січень 2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 Постанови № 1013 установлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

В той же час, з вказаних положень вбачається, що обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. лише за умов виконання абзацу 1 пункту 3 Постанови № 1013, тобто за умов вжиття заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати).

Хоча абзацом 1 пункту 3 Постанови № 1013 і установлено необхідність вжиття заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р., зокрема, розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), однак, відповідного збільшення посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) з 1 грудня 2015 р. не відбулось.

При цьому суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (в редакції Постанови № 1013), якими визначено, що базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є місяць в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці є спеціальними по відношенню до положень постанови Постанови № 1013.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає базовий місяць для нарахування індексу споживчих цін є постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, то саме вказана постанова і підлягає застосуванню.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не врахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суми завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди в розмірі 52219,58 грн., суд виходить з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, під шкодою позивач має на увазі суму недоплаченої за спірний період індексації.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Суд погоджується з доводами відповідача, що розрахунок індексації грошового забезпечення, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

В той же час, за обставин, що склались у правовідносинах щодо яких виник спір, суд відхиляє доводи відповідача про те, що встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базового місяця) є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

На думку суду, за відсутності нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, вимоги позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму завданої йому при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року шкоди в розмірі 52219,58 грн. є передчасними.

В той же час, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на вищевикладені висновки суду, з метою захисту порушеного, як встановлено судом, права позивача на виплату індексації його грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, суд вважає, за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року базового місяця січень 2008 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не врахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року базового місяця січень 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя С.М. Корой

.