Справа № 440/5833/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 р. Справа № 440/5833/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 по справі № 440/5833/20

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської міської ради , Управління з питань містобудування та архітектури

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду із позовом, у якому просив визнати незаконною відмову Управління з питань містобудування та архітектури у внесенні до проекту генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації інформації щодо наявності на земельній ділянці площею 3,1838 га за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 об`єктів нерухомості та зобов`язання Управління з питань містобудування та архітектури включити до проекту генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації інформацію щодо наявності на земельній ділянці площею 3,1838 га за адресою: АДРЕСА_1 об`єктів нерухомості ОСОБА_1 ; зобов`язати Полтавську міську раду скасувати рішення виконавчого комітету від 16.09.2020 № 267 "Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтави та звіту стратегічну екологічну оцінку" та не затверджувати генеральний план міста без прийняття зауважень щодо наявності на земельній ділянці площею 3,1838 га за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 об`єктів нерухомості ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимоги апеляційної скарги заявник зазначив, що надані ним зауваження до проекту генерального плану м. Полтави не потрапили до громадських слухань, внаслідок ігнорування замовником на стадії реєстрації та розгляду. Крім того, апелянт зазначив, що Управління з питань містобудування та архітектури згідно з п. 11 Порядку № 555 мала бути надана обґрунтована відмова, а не повідомлення наявності в провадження судів справ, предметом яких є питання щодо об`єктів нерухомості, належних позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: складського приміщення «А-1» пл.407.7 кв.м, котельні «Б-1», пл. 135,3 кв.м, корнеплодосховища «В-1» пл. 275.1 кв.м, корнеплодосховища «Г-1» пл. 192,9 кв.м, міської підстанції «Е-1» пл. 38,4 кв.м, огорожі «№ 1», «№ 2», воріт «№ 3», хвіртки «№ 4», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №183273493 від 02.10.2019.

19.08.2020 позивач звернувся до Управління з питань містобудування та архітектури міста Полтави із зауваженнями щодо нового генерального плану міста Полтави від 18.08.2020, просив невідкладно вжити вичерпних заходів, направлених на внесення до нового генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації інформації щодо наявності на земельній ділянці площею 3,1838 га за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ) об`єктів нерухомості, що належать позивачу.

Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради листом № 01-02-01-15/207 від 23.09.2020 за дорученням виконкому Полтавської міської ради позивача повідомлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16.09.2020 № 267 «Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» зауваження стосовно відображення території під нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 не враховуються у зв`язку з судовим розглядом.

Так, Управлінням з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради зазначено, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури, Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання недійсним та скасування договору оренди землі від 04.04.2020 площею 9,6544 га, розташованої на АДРЕСА_1 , укладеного між Полтавською міською радою та Управлінням капітального будівництва Полтавського міськвиконкому; визнання протиправною державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 9,6544га на АДРЕСА_1 з кадастровим номером :14:008:0111, здійсненої Управлінням Держгеокадастру у м. Полтаві Полтавській області на підставі проекту землеустрою, виготовленого ТОВ НВІ «ЗЕМРЕСУРС»; визнання протиправною бездіяльності Полтавської міської ради, Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Управління з питань містобудування та архітектури в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 21.04.2020 та неприйняття рішень відповідно до діючого законодавства, направлених на вирішення порушеного у заяві питання; зобов`язання Полтавської міської ради, Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Управління з питань містобудування та архітектури розглянути звернення ОСОБА_1 від 21.04.2020 щодо поділу земельної ділянки площею 9,6544 га, кадастровий номер :14:008:0111, що розташована на АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки площами 6,4706 га та 3,1838 га; зобов`язання Полтавської міської ради та Управління з питань містобудування та архітектури з урахуванням висновків суду внести зміни до містобудівної документації щодо наявності на земельній ділянці комунальної власності нерухомого майна ОСОБА_1 , придбаного 02.07.2005 у ВАТ «Павлівське», яке використовувало для цього земельну ділянку площею 3,1838 га на АДРЕСА_1 : в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебуває позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури, третя особа: Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому про визнання протиправною бездіяльності Полтавської міської ради в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та неприйняття рішень відповідно до діючого законодавства; зобов`язання Полтавської міської ради розглянути клопотання. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 3,1838га на АДРЕСА_1 для реконструкції та обслуговування тепличного комплексу та ухвалити мотивоване рішення по суті порушеного у заяві питання з урахуванням висновків суду; визнання протиправною бездіяльності Управління з питань містобудування та архітектури в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та не прийняття рішень відповідно до діючого законодавства; зобов`язання Управління з питань містобудування та архітектури розробити проекти змін до містобудівної документації в частині земельної ділянки площею 9,6544га, кадастровий номер :14:008:0111 на АДРЕСА_1 та підготувати для Полтавської міської ради документи щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,1838 га на АДРЕСА_1 для реконструкції та обслуговування тепличного комплексу.

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16.09.2020 № 267 «Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» вирішено взяти до відома Інформацію про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку проекту «Внесення змін до генерального плану м. Полтава», доручити Управлінню з питань містобудування та архітектури в установленому порядку забезпечити подання проекту про внесення змін до генерального плану м. Полтава на розгляд Полтавської міської ради для затвердження відповідно до вимог чинного законодавства України.

Рішенням тридцять сьомої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 21.10.2020 «Про затвердження внесення змін до генерального плану м. Полтава» вирішено затвердити генеральний план м. Полтава (нова редакція містобудівна документація «Внесення змін до генерального плану м. Полтава».

Позивач, не погодившись з відмовою Управління з питань містобудування та архітектури внести до проекту генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації інформацію щодо наявності на земельній ділянці об`єктів нерухомості, що належать позивачу, із рішенням Полтавської міської ради звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» № 267 від 16.09.2020 в частині взяття до відома Інформації про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів позивачем не оскаржується, а у спірних правовідносинах між позивачем та Управлінням з питань містобудування та архітектури відсутнє порушене право позивача.

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції, однак з інших підстав та мотивів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перебачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Частиною 7 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк:

1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації;

2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування;

3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя), щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту;

4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами;

5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня;

6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах.

Відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними наслідками та наслідками для довкілля, у тому числі для здоров`я населення; 2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу "Охорона навколишнього природного середовища" або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 4) проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 5) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 6) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості замовнику містобудівної документації.

Частиною 7 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадського обговорення, може утворюватися погоджувальна комісія. Погоджувальна комісія протягом двох тижнів після її утворення розглядає спірні питання, зафіксовані у протоколі громадських слухань, та ухвалює рішення про врахування або мотивоване відхилення таких пропозицій (зауважень).

Рішення погоджувальної комісії оформлюється протоколом. У разі неможливості врегулювати спірні питання між сторонами погоджувальною комісією остаточне рішення приймає замовник містобудівної документації. Урегульовані погоджувальною комісією спірні питання між сторонами або прийняті замовником містобудівної документації рішення є підставою для внесення змін до проекту відповідної документації.

Порядок проведення громадських слухань проектів містобудівної документації на місцевому рівні визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555.

Відповідно до п. 2 Порядку № 555 проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації із врахуванням вимог Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку".

Пунктом 3 Порядку № 555 визначено, що замовники містобудівної документації відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними наслідками та наслідками для довкілля, у тому числі для здоров`я населення; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу "Охорона навколишнього природного середовища" або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; реєстрацію, розгляд і врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадського обговорення, між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні може утворюватися погоджувальна комісія.

Відповідно до п. 7, 8 Порядку № 555 пропозиції до проектів містобудівної документації мають право подавати: повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розроблено проект містобудівної документації, та на суміжних з нею територіях; представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад; пропозиції, подані особами, не визначеними п. 7 цього Порядку, або подані після встановленого органом місцевого самоврядування строку, залишаються без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів; особи, які оприлюднюють проекти генеральних планів населених пунктів, зонування територій, детальних планів територій, є відповідальними за їх автентичність.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що громадські слухання стосовно схвалення проектів містобудівної документації на місцевому рівні відбуваються у такій черговості:

1) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні:

2) надання особам, які мають право на подання пропозицій до проектів містобудівної документації на місцевому рівні, строку для подання таких пропозицій;

3) безпосереднє поданням пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування;

4) утворення погоджувальної комісії у разі необхідності;

5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Отже, у спірних правовідносинах Управління з питань містобудування та архітектури відповідно до покладених на нього завдань здійснює попередню підготовку проектів містобудівної документації та організацію проведення громадських слухань.

Подальше врахування пропозицій та зауважень громадськості до проекту генерального плану міста Полтава та до містобудівної документації від 18.08.2020, проведення громадських слухань щодо таких зауважень віднесено до повноважень Виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання Програми розроблення та оновлення містобудівної документації для м. Полтава на 2018-2020 рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 22.07.2020 № 211 «Про проведення громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» вирішено провести громадські обговорення щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку.

Цим же рішенням передбачено, що пропозиції до проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку подаються протягом місяця з дня оприлюднення в засобах масової інформації повідомлення про початок, процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості та доручено Управлінню з питань містобудування та архітектури в установленому порядку забезпечити роботу з розгляду пропозицій громадськості.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 до Управління з питань містобудування та архітектури міста Полтави та до Виконавчого комітету Полтавської міської ради надіслано зауваження щодо нового генерального плану міста Полтави від 18.08.2020 (вх. № Л04.1-11/6381 від 19.08.2020.

Так, в подальшому на виконання рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради

22.07.2020 № 211 «Про проведення громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» повідомлення про початок процедури розгляду і врахування пропозицій громадськості у проекті внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіті стратегічну екологічну оцінку, заплановані інформаційні заходи, зокрема громадські обговорення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтави 18.08.2020.

У виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 «Про затвердження Порядку щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні» Управлінням з питань містобудування та архітектури, як замовником, здійснено розгляд наданих зауважень та пропозицій громадськості.

За результатами розгляду підтримано та рекомендовано для подальшої роботи проект внесення змін до генерального плану м. Полтави, що оформлено протоколом від 18.08.2020 № Пр/01-02/04.

При цьому, зауваження ОСОБА_1 були розглянуті та відповідно до інформації про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку, що міститься у додатку до рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради рішення від 16.09.2020 № 267, враховані не були.

Підстави відмови у врахуванні зауважень позивача викладені у листі Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 01-02-01-15/207 від 23.09.2020, яким одночасно повідомлено про прийняте Виконавчим комітетом Полтавської міської ради рішення від 16.09.2020 № 267 «Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку».

Таким чином, саме незгода позивача із рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради рішення від 16.09.2020 № 267 та діями Управлінням з питань містобудування та архітектури ґрунтується на протиправному, на думку позивача, не внесенні до проекту генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації інформації щодо наявності на земельній ділянці площею 3,1838 га за адресою: м. Полтава, вул. Симона Петлюри, 75 (колишня АДРЕСА_2 .

Отже, фактично порушення прав позивача відбулось саме внаслідок невнесення до проекту генерального плану міста Полтави та до містобудівної документації наведеної вище інформації, що була викладена ОСОБА_1 у зауваженнях щодо нового генерального плану міста Полтави від 18.08.2020.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що порядок виконання робіт щодо розроблення генерального плану або змін до нього визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290.

Із урахуванням положень зазначених актів процедура затвердження чи внесення змін до генерального плану включає наступні етапи: прийняття рішення щодо необхідності розроблення та безпосереднього генерального плану або внесення до нього змін, оприлюднення рішення про початок розроблення генерального плану або внесення змін до нього, визначення розробника, складання та затвердження проекту завдання на розроблення генерального плану або внесення до нього, забезпечення проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів, здійснення контролю за розробленням або внесенням змін до генерального плану замовник, узгодження проекту генерального плану з органами місцевого самоврядування, подання проекту генерального плану на розгляд архітектурно-містобудівної ради замовник, подання генерального плану міста експертній організації для проведення експертизи, затвердження генерального плану, оприлюднення генерального плану.

Таким чином прийняте Виконавчим комітетом Полтавської міської ради рішення від 16.09.2020 № 267 «Про результати громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту внесення змін до генерального плану м. Полтава та звіту про стратегічну екологічну оцінку» за своєю суттю є одним із етапів внесення змін до генерального плану, завершенням якого є прийняття рішення відповідною міською радою.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення Полтавської міської ради від 16.09.2020 № 267 не створює правових наслідків для позивача, а отже та не порушує його права та інтереси.

Також, у ході судового розгляду встановлено, що рішенням тридцять сьомої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 21.10.2020 «Про затвердження внесення змін до генерального плану м. Полтава» вирішено затвердити генеральний план м. Полтава (нова редакція містобудівна документація «Внесення змін до генерального плану м. Полтава».

Однак, зазначене рішення ОСОБА_1 не оскаржується в рамках даної адміністративної справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Склад і зміст генерального плану населеного пункту» встановлює вимоги до складу та змісту генерального плану населеного пункту визначений ДБН Б.1.1-15:2012.

Так, відповідно до п. 4.1 розд. 4 Загальних положень ДБН Б.1.1-15:2012 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно з п. 4.3 ДБН Б.1.1-15:2012 генеральний план визначає основні принципи і напрямки планувальної організації та функціонального призначення території, формування системи громадського обслуговування населення, організації вулично-дорожньої та транспортної мережі, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, цивільного захисту території та населення від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони навколишнього природного середовища, охорони та збереження культурної спадщини та традиційного характеру середовища історичних населених пунктів, а також послідовність реалізації рішень, у тому числі етапність освоєння території.

Отже, слід враховувати, що генеральний план населеного пункту регулює виключно використання територій (земель) населеного пункту і до завдань якого не відноситься відображення об`єктів нерухомого майна, оскільки таким документом визначаються зони функціонального використання територій населених пунктів та основні принципи і напрямки планувальної організації території.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради, яким затверджено генеральний план м. Полтави, не створюються перешкоди у реалізації ОСОБА_1 прав щодо належного йому нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Використаний у ч. 1 ст. 2 КАС України термін "інтерес" відповідає терміну "охоронюваний законом інтерес", яке було розтлумачено Конституційним Судом України у вище наведеному рішенні. Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право особи/територіальної громади. До адміністративного суду вправі звернутися кожен, хто вважає, що його право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

При цьому, неодмінною ознакою таких порушень, обмежень є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, припинення чи неможливість реалізації прав та/або виникнення додаткового обов`язку.

В іншому випадку такі права не є порушеними, а тому не можуть бути поновленими, захищеними судом, з огляду на що відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, - воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 Рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення особи до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було обґрунтованим та реальним, тобто стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, суб`єктивна оцінка порушеного права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, встановлення факту порушення прав позивача є визначною обставиною, так як без цього не можна виконати завдання судочинства, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а, сформовано висновок, що відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у ході судового розгляду не встановлено наявності порушеного права ОСОБА_1 , як фізичної особи, в результаті прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 по справі № 440/5833/20 змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 року по справі № 440/5833/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов