Справа № 540/1183/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2021 р. м.ОдесаСправа № 540/1183/20
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Танасогло Т.М.,
суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про розподіл судовий витрат по справі № 540/1183/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України про визнання протиправним та скасування наказу,-
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року: апеляційні скарги Державної служби морського та річкового транспорту України залишено без задоволення; рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі № 540/1183/20 залишено без змін.
16.02.2021 року від позивача у справі за підписом представника А.Ю. Гончаренко до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про стягнення судовий витрат, у якому просить стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що за результатами апеляційного розгляду даної справи судове рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Таким чином, правничі послуги, які надані в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача. Під час апеляційного розгляду справи, представник позивача зазначав, що протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду буде подано клопотання про розподіл судових витрат.
Ухвалою апеляційного суду від 19.02.2021 року розгляд клопотання було призначено у порядку письмового провадження.
Заперечення на вказане клопотання відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 311 КАС України, клопотання розглянуто в порядку письмового провадження.
Заперечення проти розгляду клопотання про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження сторонами не надано.
Колегія суддів, дослідивши письмові докази у справі, прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та ухвалення у справі додаткової постанови, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Тобто, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Судова колегія враховує, що під час ухвалення постанови у цій справі питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не є вирішеним.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Колегією суддів встановлено, що професійна правнича допомога у даній справі надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Правові технології» згідно договору про надання правової допомоги від 07.05.2020 року.
За вказаним договором, сторони погодили розмір гонорару у сумі 15 000 грн., який є оплатою за правничу допомогу у суді першої інстанції. У випадку неповного використання гонорару, він переходить на оплату правничої допомоги у судах апеляційної та касаційної інстанції.
При цьому, на виконання п. 4.6 договору від 07.05.2020р., сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 12.02.2021р., згідно якого АО «Правові технології» надало клієнту ОСОБА_1 правничу допомогу в адміністративній справі № 540/1183/20 у наступному обсязі та вартості: складання відзиву на апеляційну скаргу 2000 грн., участь у судовому засіданні 26.01.2021р. 2000 грн., складання заяви чи клопотання (письмові пояснення від 08.02.2021р.) 1000 грн. Загалом 5000 грн.
Розглянувши клопотання, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, а також співмірність послуг категорії складності справи та пропорційності витраченого часу, об`єму наданих послуг, їх необхідності колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу понесено під час апеляційного розгляду даної справи у розмірі 5000 гривень.
Заявлена до стягнення сума є співмірною з предметом спору та обсягом залучених документів та пояснень на стадії апеляційного перегляду справи, натомість, стороною відповідача не було заявлено та обґрунтовано належним чином клопотання про зменшення понесених витрат на правову допомогу, як і не надано доказів неспівмірності таких витрат.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів вважає, що, у даному випадку, наявні підстави для стягнення з відповідача 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 132,134,139, 243, 252, 311,321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову у справі № 540/1183/20.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.