Справа № 360/2279/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2279/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні позивачу виплати пенсії, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ за вислугу років у розмірі 70 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-315вих19 від 22.10.2019 з додатком до довідки № 18-316вих-19 від 22.10.2019, з 01 листопада 2019 року; зобов`язати відповідача здійснити з 01 листопада 2019 року виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у розмірі 70 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-315вих19 від 22.10.2019 з додатком до довідки №18-316вих-19 від 22.10.2019 без застосування обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.09.2014 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в розмірі 70 відсотків від суми заробітної плати. У зв`язку зі звільненням 22 жовтня 2019 року з органів прокуратури позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Безпідставна відмова в задоволенні вимог спонукала позивача до захисту порушених прав у судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки від 22.10.2019 за №18-315вих-19 та додатку до довідки від 22.10.2019 за №18-316вих-19, виданих прокуратурою Луганської області, з 01 листопада 2019 року.

Розмір перерахованої на виконання рішення суду пенсії має становити 51804,27 грн. щомісячно, проте, упродовж січня-травня цього року позивач отримував пенсію у розмірі 16398,20 грн.

21.05.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо забезпечення виконання рішення суду.

Листом від 27.05.2020 №3/М-1211-20 відповідач повідомив, що рішення суду виконано, розмір перерахованої пенсії становить 51804,27 грн. Проте фактично виплачується пенсія, зважаючи на встановлені Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 обмеження.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам ст. 22 Конституції України та іншому чинному законодавству і суттєво звужує зміст та обсяг існуючих його прав і свобод, як людини та громадянина України.

Згідно з абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Позивач вважає, що зазначену норму введено Законом України 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України 24 грудня 2015 року № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

На думку позивача, оскільки він отримує пенсію з 16 вересня 2014 року, тобто до 01 січня 2016 року, дія положень Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього закону, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 16.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 21.07.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20.

08.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 46), в обґрунтування якого останній послався на таке. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі № 360/4856/19 було зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки №18-315 18-315вих-19 та додатку до довідки від 22.10.2019 № 18-316 вих.-19, виданих прокуратурою Луганської області, з 01.11.2019 на підставі заяви від 24.10.2019 за № 323.

На виконання рішення суду перерахунок пенсії позивачу було проведено з 01.11.2019 відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 даного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. В статті 86 цього Закону визначено порядок розрахунку заробітку тільки для призначення пенсії. На даний час Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до Закону «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

На теперішній час розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з грудня 2019 року становить - 1638,00 грн.

Після перерахунку розмір пенсії без обмеження максимального розміру складає 51804,27 грн (у розмірі 70% місячної заробітної плати ), але на підставі вищевикладеного до виплати розмір пенсії складає 10 мінімальних пенсій.

Враховуючи вищезазначене, розпорядженням управління рішення суду було виконано в повному обсязі.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.03.2021 поновлено провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 16.09.2014 є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України Про прокуратуру, та перебуває на обліку в УПФУ в м. Лисичанську (арк. спр. 12-17, 51).

24.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Лисичанську із заявою за № 3236 про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку зі збільшенням заробітної плати, до якої додав довідку прокуратури Луганської області від 22.10.2019 № 18-315 вих-19 з додатком до неї від 22.10.2019 № 18-316вих19 (арк. спр. 136-150).

Так, відповідно до довідки від 22.10.2019 № 18-315вих-19 заробітна плата ОСОБА_1 першого заступника прокурора Луганської області станом на 22 жовтня 2019 року складається із посадового окладу у розмірі 8870,00 грн, надбавки за вислугу років (40%) у розмірі 3548,00 грн, інших виплат, передбачених системою оплати праці, у сумі 61588,10 грн; всього сума заробітної плати 74006,10 грн (арк. спр. 147).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 29.10.2019 № 855805 «Про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 » враховуючи вимоги законодавства та надані документи, на підставі частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено позивачеві в перерахунку пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» за заявою від 24.10.2019 (арк. спр. 158-159).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 360/4856/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29.10.2019 № 855805 «Про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 » на підставі довідки № 18-315 вих-19 та додатку до довідки від 22.10.2019 № 18-316 вих-19, виданих прокуратурою Луганської області; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі довідки від 22.10.2019 № 18-315вих-19 та додатку до довідки від 22.10.2019 № 18-316 вих-19, виданих прокуратурою Луганської області, з 01 листопада 2019 року, на підставі заяви від 24 жовтня 2019 року за № 3236 (арк. спр. 173-182).

Витягом з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 360/4856/19 відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.11.2019. Під час перерахунку пенсії відповідачем враховано розмір заробітної плати згідно з довідкою від 22.10.2019 № 18-315вих-19 та додатку до довідки від 22.10.2019 № 18-316 вих-19, виданих прокуратурою Луганської області, та загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 70%. Виходячи з зазначених складових, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 51804,27 грн, однак обмежено розмір вказаної пенсії максимальним розміром 16398,20 грн (арк. спр. 184).

На заяву позивача від 21.05.2020 УПФУ в м. Лисичанську листом від 27.05.2020 №3/М-1211-20 повідомило ОСОБА_1 , що рішення суду виконано, розмір перерахованої пенсії становить 51804,27 грн. Проте, фактично виплачується пенсія, зважаючи на встановлені Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 обмеження (арк. спр. 10-11).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Так, на дату призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 липня 1991 року № 1789-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" ( 2790-12 ), "Про наукову і науково-технічну діяльність" ( 1977-12 ), "Про державну службу" ( 3723-12 ), виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, судом встановлено, що на момент призначення ОСОБА_1 пенсії законодавством вже було встановлено обмеження щодо максимального розміру пенсії.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

(Стаття 2 втратила чинність в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" як така, що є неконституційною, на підставі рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Пунктом 1 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (тобто, до 01 жовтня 2011 року).

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

Частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, в редакції, яка діяла на час прийняття вказаного закону, було визначено, що пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну службу", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, в редакції, яка діяла на час перерахунку пенсії ОСОБА_1 , було встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, у період до 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VII, не перевищував 10740 гривень. Починаючи з 01 січня 2018 року розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, судом встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії було встановлено не тільки на момент призначення позивачу пенсії Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, також воно знайшло своє відображення в новому Законі України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015.

Зазначені вище положення не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Щодо посилання позивача на те, що він отримує пенсію з 16.09.2014, а тому дія положень Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього закону, суд зазначає таке.

З 01 січня 2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24 грудня 2015 року абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Пунктом 2 розд. II. Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Дію вказаної норм продовжено до 31.12.2017 Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що до нього не застосовується дія положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії, а саме 10740 грн, оскільки пенсію ОСОБА_1 призначено з 16.09.2014, тобто до з 01.01.2016.

При цьому судом встановлено, що відповідачем обмежено максимальний розмір пенсії ОСОБА_1 не 10740 грн, а десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд зауважує, що обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, було встановлено не Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015. Вказані обмеження містила ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (яка діяла на момент призначення позивачу пенсії), та містить стаття 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII на даний час та містила на момент перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Отже, починаючи з 01 січня 2018 року розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу наведеними положеннями встановлюються обмеження максимального розміру пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону № 1697-VII, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Як встановлено судом, виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2019 проводиться відповідачем на підставі абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII у максимальному розмірі пенсії у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України Про прокуратуру, без обмеження граничного розміру, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України є безпідставними, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 24 липня 2018 року у справі № 554/10456/16-а.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги слід залишити без задоволення.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун