Справа № 340/3599/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3599/20

головуючий суддя І інстанції Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року в адміністративній справі №340/3599/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA110390/2020/000001/1 від 18.08.2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 110390/2020/00002/ від 18.08.2020 р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема-Трейд" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів UA110390/2020/000001/1 від 18.08.2020 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 110390/2020/00002/ від 18.08.2020 р.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне рішення та картка відмови прийняті останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.01.2020 року між ТОВ "Урал-Союз" та ТОВ "Феросистема-Трейд" укладено контракт №УС-ФСТ/2020-D, відповідно до якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець купити товар відповідно до Додатку, в строки та на умовах зазначених в контракті.

Відповідно до додатку №12 від 07.07.2020 року до контракту № УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020 р., ТОВ "Урал-Союз" зобов`язалось відвантажити на адресу позивача феросиліцій марки ФС45, вагою 59,400 умовних тон, за 630,50 доларів США за умовну тону враховуючи вартість упаковки та доставки.

Позивачем здійснено оплату на користь ТОВ "Урал-Союз" за вказаним контрактом, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №36 від 29.07.2020 (а.с.30).

Для митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту до Дніпровської митниці Держмитслужби позивачем подано 17.08.2020 року митну декларацію №UA110390/2020/000073, у якій декларантом визначено митну вартість товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується, (феросиліція ФС45) - у розмірі 630,50 доларів США за базову тонну.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем, разом з митною декларацію за №UA110390/2020/000073, було подано: декларацію митної вартості; контракт № УС-ФСТ/2020-D від 16.01.2020; додаток до контракту № УС-ФСТ/2020-В від 16.01.2020 № 12 від 07.07.2020; Додаткову угоду до контракту №УС-ФСТ-2020-D від 16.01.2020 року від 31.07.2020; рахунок-проформу № 12 від 07.07.2020; рахунок-фактуру (універсальний передаточний документ) № 73001 від 30.07.2020; банківський платіжний документ про сплату вартості товару № 36 від 29.07.2020; висновок щодо експертного аналізу відповідності рівня цін Державного підприємства "Держзовнішінформ" від 09.07.2020 № 251/181 з додатками - листом ДП "Держзовнішінформ" від 07.07.2020 № 251/1191-е, листом ТОВ "Урал-Союз" від 08.07.2020р. № 612, відомостями про вартісні характеристики товару станом на 26.06.2020, 30.06.2020 та 06.07.2020; міжнародну товарно-транспортну накладну №100820 від 10.08.2020; технічну довідку № 242від 14.08.2020; сертифікат виробника щодо якості продукції №700899 від 30.07.2020; експортну митну декларацію країни відправлення № 10511010/100820/0136986 від 10.08.2020; договір про надання транспортних послуг №28072020-ТР1 від 07.05.2020 з додатком - заявкою від 29.07.2020; рахунок на сплату транспортних послуг № 484 від 13.08.2020; довідку про транспортні виграти № б/н від 29.07.2020.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару феросиліцію ФС45.

Так, відповідач, за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст.54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності до вимог ч.ч.2, ч.3 ст.53 та ст.335 МКУ, протягом 10 календарних днів додатково витребував (за наявності): каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; додатки до висновку ДП "Держзовнішінформ" від 09.07.2020 №251/181 про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією, які підтверджують цінову інформацію, яка в ньому наведена; договір-угоду із третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором; рахунки про сплату посередницьких послуг пов`язаних з виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації.

Позивачем, на виконання вимог відповідача надано лист № 245 від 17.08.2020 року, в якому зазначено, що вже надано вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України.

18.08.2020 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2020/000001/1, яким митну вартість феросиліцію ФС45 було скориговано до рівня 13969,13 доларів США, із застосуванням резервного методу.

Підставою для коригування митної вартості стало те, що в інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних товарів відповідно до вимог ст.59 МК України.

У відповідності до положень ст. 54, 55 МКУ, на підставі інформації, яка міститься в ПІК та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів визначено, згідно вимог статті 60 МКУ, за ціною договорів щодо подібних товарів.

У органу доходів і зборів наявна інформація щодо митного оформлення «феросиліцію ФС-45 кусковий з масовою частку кремнію 43,00%, фракція 50-200 мм» виробника АО "Челябинский электрометалургический комбинат", країна виробник Росія, з рівнем митної вартості товарів за кодом УКТ ЗЕД 7202 29 90 00 та виявлено, що заявлені рівні митної вартості товарів нижчі, ніж вартості та рівні по митним оформленням, проведеним митницями України в митному режимі «імпорт» в максимально наближені терміни.

На підставі вказаного рішення, митним органом було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110390/2020/00002(а.с.15-16).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведеного рішення та картки відмови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують законність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA110390/2020/000001/1 від 18.08.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110390/2020/00002 від 18.08.2020, тому вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови були висновки про те, що:

- поставка оцінюваного товару заявлена на підставі посередницького контракту від 16.01.2020 року № УС-ФСТ/2020-D, укладеного між ТОВ «Урал-Союз» та ТОВ «Феросистема Трейд». Відповідно до п. 2.3 вказаного контракту, з відвантаженим товаром продавець надає покупцю в т.ч. товарну накладну або універсальний передаточний документ. Вказаний документ до митного оформлення не надано;

- до митного оформлення надано рахунок фактуру від 10.08.2020 року № 81001, який містить посилання на платіжно-розрахунковий документ від 29.07.2020 року № 43111. Вказаний документ до митного оформлення не надано;

- в експертному висновку ДП "Держзовнішінформ" від 09.07.2020 №251/181 щодо оцінки товару, ввезеного на митну територію України на адресу ТОВ Феросистема-Трейд не надано відповідних додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість наведених в ньому висновків. Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2.3 Контракту від 16.01.2020 року № УС-ФСТ/2020-D, з відвантаженням товару, продавець надає покупцю, зокрема рахунок-фактуру та товарну накладну або універсальний передаточний документ суміщенної форми рахунка фактури та передаточного акту.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до митної декларації було долучено рахунок-фактуру № 81001 від 10.08.2020, в якому зазначені всі реквізити, які обумовлюють зміст господарських правовідносин, що свідчить про безпідставність вказаних доводів відповідача.

Щодо посилань відповідача на те, що до митного оформлення надано рахунок фактуру від 10.08.2020 року № 81001, який містить посилання на платіжно-розрахунковий документ від 29.07.2020 року № 43111, який до митного оформлення надано не було, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем було надано банківський платіжний документ про сплату вартості товару - платіжне доручення в іноземній валюті №36 від 29.07.2020, який підтверджує оплату позивачем вартості товару, що свідчить про дотримання позивачем приписів ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Митному кодексі України не міститься положення щодо вимоги про подання до митного оформлення розрахунково-платіжних документів іноземного Продавця (постачальника) для підтвердження митної вартості товарів, відсутність вказаних документів не може бути підставою для невизначення митної вартості за ціною договору.

Щодо посилань відповідача на неналежність складення висновку ДП "Держзовнішінформ" від 09.07.2020 №251/181, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини подається декларантом у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В даному випадку, відповідачем не було обґрунтовано на підставі належних та допустимих доказів, наявність розбіжностей або невідповідностей у поданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а відтак наявність у відповідача сумнівів, що в висновку ДП "Держзовнішінформ" від 09.07.2020 №251/181 зазначено цінову інформацію щодо ідентичних/подібних товарів, в межах спірних правовідносин, не свідчить про не підтвердження заявленої позивачем митної вартості заявленого товару.

Поряд з вказаним, зазначений довод відповідача сам по собі не може слугувати належною підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, з огляду на незазначення митним органом причин неможливості перевірки митної вартості товару на підставі наданих декларантом документів та необгрунтування необхідності надання декларантом, саме цих документів для підтвердження митної вартості такого товару.

Що стосується посилань відповідача на те, що у останнього наявні підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на дійсній вартості імпортованих товарів, то колегія суддів апеляційного суду, що вказані доводи, в межах спірних правовідносин, мають характер припущення та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, в розумінні приписів ст. 73-76 КАС України, що свідчить про безпідставність їх врахування відповідачем, як обґрунтованої підстави для прийняття спірних рішень.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів UA110390/2020/000001/1 від 18.08.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00088, а відповідно необхідності визнання їх протиправними і скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року в адміністративній справі №340/3599/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко