Справа № 460/4840/20
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 року м. Рівне №460/4840/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М. Недашківської, за участю: секретаря судового засідання Т.А. Самкової; представника позивача адвоката О.О. Кравчук; представника відповідача І.Л. Довгалюк; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2020 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2020 про застосування фінансових санкцій у розмірі 19730,00 грн.; рішення № від 24.02.2020 про застосування фінансових санкцій у розмірі 19730 грн.; рішення № від 24.02.2020 про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000 грн.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що контролюючим органом винесені відносно ФОП ОСОБА_1 рішення про застосування штрафних санкцій на підставі Акта «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами» від 27.01.2020 №32/17-00-32-01/ НОМЕР_1 . Фактична перевірка проводилася у закладі «товари з Європи» по вул. Відінська, 33 у м. Рівне. Позивач вказує, що він не здійснював і не здійснює підприємницької діяльності з 15 грудня 2019 року; перебуває за кордоном; у ФОП ОСОБА_1 немає жодного найманого працівника, у тому числі, продавця; жодну особу він не уповноважував на представництво його інтересів у сфері підприємницької діяльності; ФОП ОСОБА_1 не має жодного відношення до будь-яких магазинів у АДРЕСА_1 не перебуває у власності чи користуванні позивача; з будь-якими документами щодо проведення перевірки ознайомлений не був. Позивач вказує на протиправність винесених відносно нього рішень про застосування штрафних санкцій, які підлягають скасуванню.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що згідно наказу керівника Головного управління ДПС у Рівненській області «Про проведення фактичної перевірки закладу торгівлі «товари з Європи» за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 33» від 24.01.2020 №262 було проведено фактичну перевірку з питань дотримання законодавства в сфері обігу підакцизних товарів у закладі торгівлі «товари з Європи» за адресою: АДРЕСА_1 в період з 24.01.2020 терміном на 10 діб. В ході перевірки встановлено факти порушення суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства: роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; реалізація та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку; продаж алкогольного напою без проведення операції через РРО та не роздрукування чека; відсутність обліку товарів. Відповідач вказує, що винесені відносно ФОП ОСОБА_1 рішення є правомірними, оскільки у закладі був продавець ОСОБА_2 , яка реалізовувала товар та надала ревізорам копію свідоцтва про державну реєстрацію від 13.07.2017 щодо позивача. Також, продавець ОСОБА_2 надала відповідні письмові пояснення, де вказала, що фіскальний чек не видатний так як відсутній касовий апарат, супровідні облікові документи не надані підприємцем, дозвільні документи на стадії виготовлення. Тому, відповідач вказує, що факт провадження позивачем підприємницької діяльності у закладі є встановленим. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 20.08.2020.

Ухвалою суду від 20.08.2020 підготовче засідання відкладене на 24.09.2020 через відсутність доказів вручення позивачу судової повістки.

Ухвалою суду від 24.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 24.09.2020), у підготовчому засіданні оголошена перерва до 13.10.2020 з метою надання відповідачем додаткових доказів.

Ухвалою суду від 13.10.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 13.10.2020), у підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.10.2020 за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 27.10.2020 клопотання відповідача про виклик свідка задоволено.

Ухвалою суду від 27.10.2020, постановленою без виходу до нарадчї кімнати (протокол судового засідання від 27.10.2020), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24.11.2020.

Ухвалою суду від 24.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 24.11.2020) судове засідання відкладене за клопотанням представника позивача на 05.01.2021.

Ухвалою суду від 05.01.2021 судове засідання відкладене на 28.01.2021 за клопотанням представника позивача.

Судове засідання 28.01.2021 не відбулося через перебування головуючої судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 01.02.2021 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.02.2021.

У судове засідання 25.02.2021 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов повністю.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 25.02.2021.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Керівником Головного управління ДПС у Рівненській області винесений наказ «Про проведення фактичної перевірки закладу торгівлі «товари з Європи» за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 33» від 24.01.2020 №262 (далі Наказ №262), відповідно до якого наказано провести фактичну перевірку з питань дотримання законодавства в сфері обігу підакцизних товарів у закладі торгівлі «товари з Європи» за адресою: АДРЕСА_1 в період з 24.01.2020 терміном на 10 діб (а.с. 50).

Контролюючим органом сформовані Направлення на перевірку від 24.01.2020 №33 та від 24.01.2020 №34 (а.с. 49, 50).

За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт (довідка) «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами» від 27.01.2020 №32/17-00-32-01/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки) (а.с. 51).

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесені:

Рішення про застосування фінансових санкцій від 24.02.2020 №, яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 19730,00 грн. роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (далі Рішення №) (а.с. 57);

Рішення про застосування фінансових санкцій від 24.02.2020 №, яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. реалізація та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку (далі Рішення №) (а.с. 58);

податкове повідомлення-рішення від 24.02.2020 №, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 01,00 грн. (далі ППР №) (а.с. 59);

податкове повідомлення-рішення від 24.02.2020 №, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 19730,00 грн. (далі ППР №) (а.с. 60).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Щодо Рішення №, яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 19730,00 грн. роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, судом встановлено наступне.

В Акті перевірки зазначено те, що перевірка проведена в закладі «товари з Європи» за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою діяльність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); до перевірки ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями / тютюновими виробами не надано.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі Закон України №481/95-ВР).

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону України №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд зазначає, що притягнення особи до відповідальності згідно статті 17 Закону України №481/95-ВР можливе у разі встановлення та фіксування факту «реалізації» підакцизного товару без наявності відповідної ліцензії, а також за умови здійснення діяльності суб`єктом підприємницької діяльності саме на об`єкті перевірки.

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодного доказу реалізації підакцизного товару (чек, квитанція тощо) у магазині «товари з Європи».

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Рівненського міського суду від 28.04.2020 у справі №569/2224/20, яка набрала законної сили 04.05.2020 (а.с. 123) провадження у справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.

Даною постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489724 від 27.01.2020 встановлено, що 27.01.2020 близько 15 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснював підприємницьку діяльність без відповідних ліцензійних документів та продаж.

Відповідно до частини 1 статті 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Суд констатував, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489724 від 27.01.2020 не містить достатньо доказів, що ОСОБА_1 здійснював певний вид підприємницької діяльності, а тому дії ОСОБА_1 не утворюють склад адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 06 серпня 2020 року (справа № 813/3154/16, касаційне провадження № К/9901/40442/18) вказав, що диспозиція наведеної правової норми (у даному випадку стаття 78 КАС України) прямо вказує на те, що постанова суду у справі про адміністративний проступок є обов`язковою для суду, який розглядає справу. Проте, така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято відповідну постанову.

З даного приводу суд зазначає, що обставини у справі №569/2224/20 та обставини, викладені в Акті перевірки, стосуються однієї і тієї ж події, яка мала місце чи не мала місця 27.01.2020 (дала складення Акта перевірки та дата винесення протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489724), та стосувалися питання здійснення ОСОБА_1 реалізації підакцизного товару без відповідної ліцензії.

Відповідно до частини 5 статті 78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд констатує, що контролюючий орган не спростував належними та допустимими доказами обставини при розгляді даної адміністративної справи, які встановлені постановою Рівненського міського суду від 28.04.2020 у справі №569/2224/20.

Контролюючий орган зазначає, що продавцем ОСОБА_2 надано письмове пояснення, відповідно до якого вона працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 ; фіскальний чек не виданий так як відсутній касовий апарат; супровідні облікові документи не надані підприємцем; дозвільні документи на стадії виготовлення (а.с. 54).

У відзиві на позовну заяву зазначено, що під час проведення фактичної перевірки продавцем ОСОБА_2 надано свідоцтво про державну реєстрацію від 13.07.2017 №035112 в підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність у закладі торгівлі «товари з Європи» по АДРЕСА_1 .

Проте, суд зазначає, що ані до відзиву на позовну заяву, ані під час розгляду справи по суті, відповідачем не надано суду документа, який ніби наданий ревізорам під час проведення фактичної перевірки свідоцтво про державну реєстрацію від 13.07.2017 №035112.

Також суд зазначає, що контролюючим органом не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що громадянка ОСОБА_2 є чи була продавцем у ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах.

З метою встановлення дійсних обставин, судом постановлено ухвалу від 27.10.2020 про виклик до суду в якості свідка ОСОБА_2 за клопотанням відповідача, проте за неодноразовими викликами такої особи, до суду поверталися поштові конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Тому, судом вирішено продовжувати розгляд справи без допиту такого свідка у порядку статті 206 КАС України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України №481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок № 790).

Згідно з пунктом 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

При цьому у відповідності до приписів статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи наведені законодавчі приписи щодо правил здійснення суб`єктами господарювання роздрібного продажу алкогольних/тютюнових виробів, а саме наявності відповідних ліцензій, до відповідальності може бути притягнутий суб`єкт господарювання, який вчинив порушення таких правил, тобто допустив протиправні винні діяння.

Так, як установлено судом, відповідачем не надано жодних доказів того, що саме позивач здійснює свою господарську діяльність у закладі «товари з Європи» та не обґрунтовано того факту, що громадянка ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з позивачем.

Таким чином, оскаржуване Рішення № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваного Рішення №, яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн., судом встановлено наступне.

Оскаржуване Рішення № стосується питання реалізації та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що є порушенням частини 4 статті 11 Закону України №481/95-ВР.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 11 Закону України №481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (підпункт 14.1.2019 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки (пункт 226.9 статті 226 ПК України).

Відповідно до пункту 226.11 статті 226 ПК України, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

В Акті перевірки щодо даного порушення вказано, що в реалізації знаходилися алкогольні напої згідно додатку до Акта перевірки, на яких відсутні марки акцизного податку.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на норми пункту 226.11 статті 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Тобто, контролюючий орган застосовує норму, яка стосується ввезеного на територію України алкоголю з метою реалізації.

Відповідно до пункту 226.4 статті 226 ПК України, марки акцизного податку для вироблених в Україні алкогольних напоїв і тютюнових виробів відрізняються від марок для ввезених на митну територію України алкогольних напоїв і тютюнових виробів дизайном та кольором.

Марки акцизного податку для вироблених в Україні тютюнових виробів за кодом УКТ ЗЕД 2402 20 90 20 та 2402 20 90 10 відрізняються від марок акцизного податку для вироблених в Україні інших тютюнових виробів дизайном і кольором. Марки акцизного податку для ввезених в Україну тютюнових виробів за кодом УКТ ЗЕД 2402 20 90 20 та 2402 20 90 10 відрізняються від марок акцизного податку для ввезених в Україну інших тютюнових виробів дизайном і кольором.

Відповідно до пункту 226.2 статті 226 ПК України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

За правилами пункту 226.9 статті 226 ПК України, вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Суд констатує, що Акт перевірки не містить жодних посилань на те, чи товар знаходився на реалізації без марок акцизного податку на алкогольні напої виготовлені на території України, чи без марок акцизного податку на алкогольні напої ввезені на територію України з метою реалізації.

За правилами пункту 228.2 статті 228 ПК України, контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України, контроль за переміщенням, зберіганням та реалізацією пального та спирту етилового здійснюють відповідні контролюючі органи.

Відповідно до пункту 228.3 статті 228 ПК України, у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, контролюючі органи, зазначені у пункті 228.2 цієї статті, вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Суд зазначає, що факту ввезення на митну територію України алкогольних напоїв без марок акцизного податку не встановлено, оскільки таких доказів відповідачем не надано.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Даною нормою визначено відповідальність суб`єктів господарювання, зокрема, за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Поняття «марок акцизного податку встановленого зразка» означає наявність марок країни виробника, тобто у разі ввезення на територію України алкогольних напоїв, наявні марки будуть відрізнятися від тих, щодо яких алкогольні напої виготовлені на території України.

Суд повторно звертає увагу на те, що Акт перевірки не містить жодних посилань на те, чи товар знаходився на реалізації без марок акцизного податку на алкогольні напої виготовлені на території України, чи без марок акцизного податку на алкогольні напої ввезені на територію України з метою реалізації.

Також, зважаючи на встановлені вище обставини, відсутні підстави доля висновку, що товар алкогольні напої зберігалися чи реалізовувалися саме суб`єктом господарювання ОСОБА_1 .

Таким чином, оскаржуване Рішення № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо ППР від 24.02.2020 №, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 19730,00 грн., суд зазначає наступне.

Так в Акті перевірки зазначено, що у закладі «товари з Європи» виявлено зберігання 54 пляшок алкогольних напоїв на загальну суму у розмірі 9865,00 грн., що були на реалізації без супровідних облікових документів.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі Закон України №265/95-ВР).

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

За правилами підпункту 16.1.2 пунтку 15.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Платник податків зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (далі Закон України №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За правилами пункту 177.10 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В Акті перевірки зазначено, що в порушення пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР у закладі не ведеться облік товарних запасів за місцем їх реалізації: не надані накладні на тютюнові вироби.

Відповідно до статті 20 Закону України №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Оскаржуваним ППР № позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 19730,00 грн. саме за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 року (справа № 814/2923/16) вказав, що форма книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, затверджені наказом ДПА України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218. Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Враховуючи викладене, законодавство покладає на фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обов`язок з ведення Книги обліку доходів і витрат, що полягає у здійсненні записів щодо реалізованих товарів за підсумками робочого дня, а також зі зберігання первинних документів щодо походження товару.

Натомість, Акт перевірки не містить жодних посилань контролюючого органу на те, на якій системі оподаткування перебував позивач на момент проведення фактичної перевірки.

Висновки відносно не ведення обліку позивачем товарів зроблені на підставі Додатку до Акта перевірки. Будь-яких інших належних доказів, які б вказували на вірність даних, вказаних ним в такому додатку, відповідачем надано не було.

При цьому податковий орган, вимагаючи надати документи у громадянки ОСОБА_2 , жодним чином не з`ясовував обставини щодо відношення такої особи до ФОП ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено судом, така особа не перебувала з ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах.

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2020 року (справа №815/1322/16, касаційне провадження №К/9901/38257/18) зазначив: «Тобто сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону № 265/95».

Таким чином, контролюючий орган мав у першу чергу встановити обставини щодо того, кому належить заклад «товари з Європи»; чи перебуває приміщення у користуванні чи володінні відповідної особи, зокрема у позивача; хто ж здійснює у такому закладі свою підприємницьку діяльність; після встановлення таких обставин витребувати від платника податків відповідну облікову документацію.

Жодних доказів щодо підтвердження вказаних вище обставин відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Тобто, контролюючий орган мав право та можливість направлення позивачу за адресою, вказаною у ЄДР, запиту про необхідність надання письмових документів з метою з`ясування наявності чи відсутності облікових документів на товар, проте таких дій не вчинив.

Таким чином, оскаржуване ППР № підлягає скасуванню.

Щодо ППР від 24.02.2020 №, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 01,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

В Акті перевірки вказано, що після реалізації пляшки алкогольного напою продавцем не проведено операцію через РРО та не роздрукований чек, що є порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодного підтвердження факту реалізації алкогольного напою; не довів факту перебування у трудових відносинах громадянки ОСОБА_2 з позивачем ФОП ОСОБА_1 ; не підтвердив жодними допустимим та належними доказами факту здійснення позивачем господарської діяльності саме у закладі «товари з Європи».

Тому, оскаржуване ППР № підлягає скасуванню.

Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У даному випадку фактична перевірка проведена у накладі «товари з Європи» по АДРЕСА_1 , проте, відповідачем не доведено факту фактичного провадження саме позивачем у такому приміщенні підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Так, відповідачем не доведено факту вручення копії Наказу №262 позивачу або ж уповноваженій ним особі. Якщо ж припустити факт вручення Наказу №262 особі, яка здійснювала розрахункові операції, то контролюючим органом не встановлено обставин щодо перебування продавця у трудових відносинах саме з ФОП ОСОБА_1 , який зазначає, що жодних найманих працівників не має та підприємницьку діяльність у такому закладі не здійснює та не здійснював.

Позивач також вказує, що на момент проведення фактичної перевірки перебував за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорта, та фактично не міг скористатися своїм правом на недопуск працівників контролюючого органу до проведення перевірки, за наявності законних підстав.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3363 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 20 (двадцять) коп., сплачена відповідно до квитанції від 24.07.2020 (а.с. 20), оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області ().

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 24 лютого 2020 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 1,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 24 лютого 2020 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 19730,00 грн.; рішення № від 24 лютого 2020 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 19730 грн.; рішення № від 24 лютого 2020 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000 грн.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 3363 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 20 (двадцять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 березня 2021 року

Суддя К.М. Недашківська