Справа № 200/5396/20-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/5396/20-а

адміністративне провадження № К/9901/7555/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №200/5396/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 27.02.2021, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №200/5396/20-а та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, Верховний Суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 КАС України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

На час звернення позивача з адміністративним позовом - 2020 рік, відповідно до норм Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01.01.2020 встановлено 2102,00грн.

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 210200,00грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що предметом позову у справі №200/5396/20-а є вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 03.11.2017 № 5519-46 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1801,65грн; від 03.11.2017 №5518-46 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4826,40грн; від 03.11.2017 №5517-46 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 201,74грн; від 03.11.2017 №5516-46 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 282,25грн; від 03.11.2017 № 5520-46 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 163,72грн; від 19.03.2018 №0039212/4610-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 6107,84грн; від 19.03.2018 №0039210/4610-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 327,73грн; від 19.03.2018 №0039211/4610-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 234,24грн; від 19.03.2018 №0039214/4610-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 190,09грн; від 19.03.2018 №0039214/4610-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 2280,00грн; від 18.02.2019 №0-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 7106,09грн; від 18.02.2019 №0-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 2652,64грн; від 01.03.2019 №0-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 381,28грн; від 01.03.2019 №0-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 272,52грн; від 01.03.2019 №0-0581 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 221,16грн, що у розумінні пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України є підставою для віднесення цієї справи до категорії справ незначної складності.

Верховний Суд з урахуванням ціни та предмету позову, складності справи й застосування законодавства на час спірних правовідносин, а також значення справи для сторін та суспільства, дійшов висновку про малозначність даної прави справи.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувана позивачем постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 прийнята у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, тому Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №200/5396/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф Ханова