Справа № 400/1435/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 березня 2021 р. № 400/1435/21
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Верховної Ради України, вул. Грушевського, 5, м. Київ, 01008
про:визнати протиправним та нечинним розділу другого Закону Української РСР № 142-ХІІ "Про економічну самостійність Української РСР"; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Верховної Ради України (далі - відповідач), в якій просить:

"1. Відкрити загальне позовне провадження в справі за даним адміністративним позовом.

2. Визнати протиправним та нечинним Розділ другий Закону Української РСР № 142-ХІІ "Про економічну самостійність Української РСР.

ФІНАНСОВО-БЮДЖЕТНА, КРЕДИТНА І ГРОШОВА СИСТЕМА УКРАЇНСЬКОЇ РСР )

точні реквізити акту: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/142-12#Text).

3. Встановити нову Фінансово-бюджетну (економічну) систему для України: з безлімітними індивідуальними рахунками та бюджетами.

4. Затвердити додатково можливість безгрошового обміну ресурсами, можливість мати магазини і інші заклади, що працюють без грошової плати. (Платити з безліміту на безліміт може виявитися зайвим і відбудеться перехід до безорошового обміну. Легко, просто, найкраще)

Для регулювання споживання алкоголю та інших товарів для дорослої категорії людей - зробити продаж за документами що підтверджують що людина доросла. Окремі відділи чи навіть окремі магазини для цієї категорії товарів. Інші товари можуть бути у вільному продажі і навіть для дітей.

(В магазинах, що працюють автоматично і самостійно з продавцями)

5.5. Розглянути справу без мене за моєї відсутності.

6. Звільнити від сплати судового збору як одиноку мати та малозабезпечену родину."

В обгрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, посилається на статтю 264 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що оскаржуваний нею нормативно-правовий акт суперечить вимогам Конституції України та законів України.

За правилами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративногос удочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд вважає, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на таке.

За частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позовна вимога, заявлена у пункті 2 прохальної частини позовної заяви, свідчить про те, що позивач оскаржує окремі положення такого нормативно-правового акту, як закону.

Позивач посилається на стаття 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Частина перша цієї статті передбачає, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України (крім рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу), постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Наведене вище свідчить про те, що закони відсутні у переліку нормативно-правових актів, що можуть бути оскаржені в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

У позові містяться посилання на неконституційність оскаржуваних положень закону.

Відповідно до статті 150 Конституції України, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, перевірка закону на відповідність Конституції України повинна здійснюватися Конституційним Судом України у порядку, визначеному Конституцією та Законом України "Про Конституційний Суд України".

Форми звернення, суб`єкти права на конституційне звернення та порядок звернення до Конституційного Суду України визначені у главі 7 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Щодо позовних вимог, заявлених у пунктах 3, 4 позовної заяви (установлення нової фінансово-бюджетної системи; затвердження можливості безгрошового обміну ресурсами тощо), суд зазначає таке.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 85 Конституції України закріплює, що до повноважень Верховної Ради України належить, серед іншого, прийняття законів, визначення засад внутрішньої і зовнішньої політики, затвердження загальнодержавних програм економічного розвитку.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, словосполучення "справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства" стосується як позовних вимог, які не можна розглядати за правилами адміністративного судочинства України, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядати суди.

Суд вважає, що позовні вимоги, заявлені у пунктах 3, 4 прохальної частини позовної заяви (як сформульовані у спосіб, викладений у позовній заяві, так і у разі їх викладення як зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії) не підлягають до розгляду судами, оскільки Верховна Рада України є єдиним законодавчим органом в Україні, а законотворчий процес регулюється Конституцією України та не передбачає можливості в судовому порядку зобов`язати парламент прийнятий певний закон або внести до нього зміни.

За приписами пункту першого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, у відкритті провадження у справі належить відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись пунктом першим частини першої статті 170, статями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна