Справа № 440/6072/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6072/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача Сироти Д.І.,

представника відповідача Мисюри О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства "Велес" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2020 року Селянське (фермерське) господарство "Велес" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.09.2020 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність спірного рішення, оскільки товариством вчинялися усі дії спрямовані на отримання ліцензії на право зберігання пального для потреб власного споживання.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірного рішення, зазначивши, що вчинення платником податків порушення вимог податкового законодавства підтверджено матеріалами фактичної перевірки.

Позивачем до суду подано відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідачем у відзиві не спростовано тверджень СФГ "Велес" про відсутність складу правопорушення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 провадження у справі за цим позовом відкрито, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

СФГ "Велем" у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, ; перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Полтавській області (Глобинський район).

Позивач провадить господарську діяльність за місцем розташування основних засобів у с. Бориси, Глобинського району Полтавської області, що відповідає податковій адресі платника податків.

14.08.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області у присутності директора СФГ "Велес" розпочато фактичну перевірку щодо контролю за обігом пального.

Результати перевірки оформлені актом від 14.08.2020 №118/16-31-32-01/21066173, у якому відображено факт порушення позивачем вимог:

частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального у місцях, на які не отримано відповідні ліцензії.

16.09.2020 на підставі зазначеного вище акта Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення № про застосування до СФГ "Велес" штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" у розмірі 500000,00 грн.

Не погоджуючись з цими рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Водночас Законом України від 17.03.2020 №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (зі змінами, внесеними законами від 30.03.2020 №540-IX та від 13.05.2020 №591-IX) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2 такого змісту: "Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Як визначено частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішень податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за зберігання пального без отримання на це відповідної ліцензії.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято це рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку юридичній обґрунтованості податкового повідомлення-рішення від 16.09.2020 №, суд зауважує, що запроваджений законодавцем мораторій на проведення фактичних перевірок на час дії карантину не стосується питань про порушення вимог законодавства щодо зберігання пального, а тому в цій частині суд досліджує фактичні обставини справи шляхом перевірки доводів контролюючого органу про вчинення платником податків відповідного порушення.

Суд враховує, що за результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо зберігання пального у місцях, на які не отримано відповідні ліцензії.

Так, перевіркою встановлено, що СФГ "Велес" за перевіряємий період здійснило операції з придбання палива дизельного ДР-З-Євро 5-ВО, а саме: у ТОВ "ТД Дагер" придбано палива дизельного ДР-З-Євро 5-ВО в кількості 7955 літрів на загальну суму 151145,00 грн. Подальша реалізація пального відсутня.

В ході перевірки керівником СФГ "ВЕЛЕС" ОСОБА_1 надано пояснення, що господарством у лютому 2020 року придбано у ТОВ "ТД ДАГЕР", що знаходиться за адресою Полтавська область, м. Кременчук, пр-т. Лесі Українки, 82 дизельне пальне в кількості 7955 л. Вказане пальне зберігається на балансі господарства та використовується на період весняно польових робіт, збирання врожаю та підготовки ґрунту.

Крім того, в ході перевірки встановлено, що СФГ "ВЕЛЕС" 19.03.2020 здійснено оплату в сумі 780,00 грн. Вказана оплата здійснення за платежем 22013400 (плата за ліцензії на право зберігання пального). Заява від платника на отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) до контролюючого органу не надходила, а отже ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) платнику не видавалась.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що заява від платника податків на отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) до контролюючого органу надійшла 27.08.2020, ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) платника зареєстрована 09.09.2020 за №2001369 терміном дії з 14.09.2020 по 14.09.20205.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд враховує, що СФГ "ВЕЛЕС" 18.03.2020 подано до Головного управління ДПС у Полтавській області повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за березень 2020 року реєстраційний № форми 20-ОПП у якій задекларовано наступні об`єкти оподаткування: бочка 4 м. куб. (ідентифікатор оподаткування - 9300001), бочка 4 м. куб. (ідентифікатор оподаткування - 9300002), бочка 4 м. куб. (ідентифікатор оподаткування - 9300003), бочка 2 м. куб. (ідентифікатор оподаткування - 9300004). місце знаходження вказаних об`єктів оподаткування: Полтавська область, Глобинський район, с. Бориси, вул. Зелена, 10. На підтвердження отримання відповідачем вказаного повідомлення позивачем суду надано квитанцію №2 від 19.03.2020.

19.03.2020 позивачем здійснено оплату в сумі 780,00 грн за кодом рахунку 22013400 "Плата за ліцензію на право зберігання пального", на підтвердження чого до суду надано платіжне доручення №320 від 19.03.2020.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1 , який працює на посаді керівника СФГ "ВЕЛЕС", суду пояснив, що у зв`язку з запровадженням в України карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) заява про отримання ліцензії на право зберігання пального для потреб власного споживання та платіжне доручення №320 від 19.03.2020 направлені на адресу відповідача поштою. Про не отримання вказаної заяви господарству стало відомо лише у серпні 2020 року під час проведення перевірки, у зв`язку з чим вказана заява була подано повторно 27.08.2020.

У силу частини двадцять другої статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

На цій підставі суд зауважує, що позивач своєчасно вжив усі залежні від нього дії щодо звернення до контролюючого органу з приводу отримання ліцензії на право зберігання пального та отримав таку ліцензію, а також надав податковому органу за місцем перебування на обліку повідомлення за формою №20-ОПП про наявний у нього об`єктів оподаткування.

На переконання суду запровадження Кабінетом міністрів України на всій території України з 12 березня карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що у свою чергу позбавила позивача особисто звернутися до податкового органу та вчинення господарством усіх залежних від нього дій для отримання ліцензії є достатніми підставами для звільнення платника податків від штрафних санкцій за зберігання пального без ліцензії, розмір яких становить півмільйона гривень.

Суд звертає увагу на те, що такий розмір фінансової санкції не є співмірним вчиненому платником порушенню, тобто є очевидно несправедливим, а його застосування не відповідає принципам верховенства права та соціальної справедливості.

При цьому суд вкотре акцентує увагу на тому, що позивач завчасно вжив заходів щодо отримання ліцензії на зберігання пального, а також повідомив податковий орган про наявність ємності для зберігання пального.

Також суд враховує, що позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки та як наслідок, витрачання пального, а зберігання пального без ліцензії відбулося не звини позивача.

За вищевикладених обставин, суд не може погодитися з правомірністю податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 16.09.2020 №, а тому вважає за необхідне визнати його протиправним та скасувати.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог СФГ "ВЕЛЕС" повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір загалом у розмірі 7500,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 20.10.2020 №394.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір належить стягнути на його користь у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу у матеріалах справи відсутні, а тому підстав для розгляду питання про їх розподіл немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Селянського (фермерського) господарства "Велес" (с. Бориси, Глобинський район, Полтавська область, 39046, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 16.09.2020 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Селянського (фермерського) господарства "Велес" витрати зі сплати судового збору в сумі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 лютого 2021 року

Суддя С.С. Бойко