Справа № 240/19636/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/19636/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 21.10.2020 у направленні документів ОСОБА_1 , які передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області направити документи передбаченої Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проходила службу в органах внутрішніх справ та звільнена через хворобу. Вказує, що 10.12.2013 Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи їй встановлено 3 групу інвалідності, та у зв`язку із погіршенням стану здоров`я з 08.01.2020 встановлено 2 групу інвалідності, з підстав захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відмічає, що з метою отримання одноразової грошової допомоги звернулася до УМВС України в Житомирській області із відповідною заявою до якої додала необхідні докази, однак отримала від відповідача лист, яким повідомлено, що надані документи не відповідають вимогам п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Таку відмову відповідача вважає протиправною та такою, що порушує її право на виплату одноразової грошової допомоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов.

10.12.2020 за №711/26-2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.24-27).

В обґрунтування заперечень вказала, що чинним законодавством покладено на УМВС України в Житомирській області обов`язок для формування пакету документів відповідно до п.п.6-7 Порядку та переперевірки відповідності поданих документів до норм постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 та складання висновку, а тому у зв`язку із невідповідністю поданого пакету документів позивачем пункту 4 Порядку №850 та зважаючи на той факт, що з моменту первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про вказаний факт було поінформовано позивача листом №730лк/29 від 21.10.2020. Втім, висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не складався та документи надані позивачем до МВС України не направлялись.

Крім того, повідомив, що право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно з рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.

Стверджує, що ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області порушень законних прав та інтересів позивача не вчиняла, прав позивача не порушувала, а тому вважає поданий позов безпідставним та необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України, та наказом № 383 о/с від 29.11.2013 звільнена через хворобу.

Перед звільненням з органів внутрішніх справ у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшла медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" та відповідно до свідоцтва про хворобу №580/65 від 18.11.2013 остання визнана непридатною до військової служби та встановлено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.14).

Як вказує позивач, 10.12.2013 Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи їй було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка під час повторного огляду підтверджена, інвалідність позивачу встановлена до 01.02.2020, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №901456 від 24.01.2017 (а.с.10).

У подальшому у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшла повторний огляд МСЕК та з 08.01.2020 їй було встановлено 2-гу групу інвалідності до 01.02.2023, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №549720 від 20.01.2020 (а.с.8).

У зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності пов`язаної із захворюванням, набутим під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач звернулася із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №730 м/29 від 21.10.2020 повідомило позивачу, що її заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги розглянуто, однак матеріали не відповідають вимогам п.4 Порядку №850, а саме той факт, що з дати попереднього огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін.

Наголошено, що право на доплату грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати попереднього огляду.

Таким чином, висновок відповідачем щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не складався та документи надані останньої до Міністерства внутрішніх справ України не направлялись.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо нескладання висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та ненаправлення такого до Міністерства внутрішніх справи України для прийняття відповідного рішення, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Відповідно до п. 7-9 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження, передбачених Порядком № 850, документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову у призначенні вказаної грошової допомоги.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що у керівника органу внутрішніх справ у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, з моменту прийняття (реєстрації) поданих особою документів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, виникає обов`язок надіслання Міністерству внутрішніх справ України висновку щодо виплати грошової допомоги.

При цьому, рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України на підставі поданого керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, в даному випадку - ліквідаційною комісією Управління МВС України в Житомирській області висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону № 565-XII.

При цьому, слід акцентувати увагу на тому, що Міністерство внутрішніх справ України зобов`язано прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги або мотивовану відмову в призначенні такої виплати.

Як свідчать матеріали справи, позивачем подано до відповідача заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, однак подані позивачем документи та висновок, всупереч Порядку №850 не сформовані відповідачем для подання до Міністерства внутрішніх справ України.

Позивача лише повідомлено про невідповідність поданих документів положенням Порядку №850, що у свою чергу, свідчить про протиправну бездіяльність ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо подання до Міністерства внутрішніх справ України оформлених документів та висновку щодо виплати грошової допомоги позивачу.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем по відношенню до позивача допущену протиправну бездіяльність чим порушено права останнього на належний розгляд його заяви та прийняття відповідного рішення.

Суд наголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах особи.

Як передбачає ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій та з метою відновлення прав та інтересів позивача, для ефективного захисту прав позивача за захистом яких останній звернувся, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документів на підтвердження судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир,10008.РНОКПП/) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у прийнятті рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області направити до Міністерства внутрішніх справи України висновок Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 12.03.2021.