Справа № 380/3441/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року справа №380/3441/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шведа Б.В.,

представника позивача Бабій І.М.,

представника відповідача Рак З.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Львівської митниці ДФС (відповідач 1),

до Галицької митниці Держмитслужби (відповідач 2)

про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці ДФС, голови комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Романа Антоняка № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 » від 13.04.2020; наказ Львівської митниці ДФС № 171-о «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС» від 15.04.2020, п.1 наказу Львівської митниці ДФС № 246-о «Про проведення розрахунку з ОСОБА_1 » від 23.04.2020; поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС; стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.04.2020 по день винесення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ухвали від 08.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 11.06.2020.

11.06.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 20.08.2020.

20.08.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.10.2020.

06.10.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 19.11.2020.

19.11.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.12.2020.

24.12.2020 згідно протокольної ухвали закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 02.02.2021.

02.02.2021 заслухано вступні промови учасників процесу, досліджено докази, оголошено перерву для подання додаткових доказів до 09.02.2021.

09.02.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 02.03.2021.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що його звільнення з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС є незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право на проходження публічної служби з підстав порушення процедури звільнення працівника. Зокрема, роботодавцем порушено пункт перший частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» щодо обов`язкової пропозиції позивачу іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби). Також позивач вважає звільнення протиправним з тих підстав, що його звільнення мало б відбуватись на підставі поданої раніше заяви про звільнення в порядку переведення до Галицької митниці Держмитслужби на підставі пункту п`ятого частини першої статті 36 КЗпП, статті 41 Закону України «Про державну службу».

Позивач стверджує, що відповідачем не було належним чином окреслено підстав для звільнення позивача як у частині нормативних підстав, що проявилося у відсутності їх конкретизації в спірному наказі відповідно до норми чинного законодавства, так і в частині фактичних підстав, що проявилося у відсутності якого-небудь обґрунтування причин та мотивів відбору конкретних працівників до звільнення.

Відповідачі Львівська митниця ДФС та Галицька митниця Держмитслужби заперечили проти позовних вимог, просять у задоволенні позову відмовити, вказують, що визначальним моментом встановлення події, з якої необхідно визначати початок настання правовідносин, пов`язаних із припиненням державної служби, є вручення працівнику попередження про наступне вивільнення. Саме на даному етапі виникають правовідносини, пов`язані із припиненням державної служби. Оскільки попередження про наступне вивільнення позивачу скеровано 11 березня 2020 року, до цих правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про державну службу» в редакції Закону України від 14 січня 2020 року №440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», що встановлює 30-денний строк для попередження про вивільнення, а також право (не обов`язок) суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Наказ Львівської митниці ДФС «Про звільнення ОСОБА_1 » від 13.04.2020 виносився із врахуванням змін до Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, внесених Законом України від 14 січня 2020 року №440-ІХ. Частина шоста статті 49-2 КЗпП України, передбачає не застосування до державних службовців положень частини другої статті 40 КЗпП України щодо необхідності врахування переважного права на залишення на роботі.

Відповідачі зазначають, що у даному випадку відбувалася реорганізація державного органу (яка є окремою, самостійною та достатньою підставою для прийняття рішення про припинення державної служби), тому звільнення ОСОБА_1 ,, котрий обіймав посаду державної служби в органі, який реорганізувався, базувалося на приписах закону.

Заслухавши вступні промови учасників процесу, письмові докази, додаткові пояснення суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 , з 1994 року працював митних органах України. 10.11.2014 наказом Львівської митниці ДФС № 55-о був призначений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» реорганізовано Львівську митницю ДФС шляхом її приєднання до Галицької митниці Держмитслужби.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної митної служби» від 04.12.2019 № 1217-р погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 08 грудня 2019 Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну посадкову службу України та Державну митну службу України» функцій та повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи. З надбанням чинності постанови Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 14.11.2019 проведена державна реєстрація як юридичної особи Галицької митниці Держмитслужби.

Згідно пункту 1 наказу ДФС України від 25.11.2019 № 30-рг розпочато реорганізацію Львівської митниці ДФС, визначено строк проведення реорганізації митниць ДФС три місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Наказом ДФС України від 24.03.2020 № 14-рг «Про внесення змін до деяких наказів ДФС» внесено зміни до наказу від 25.11.2019 № 30-рг, змінивши строки проведення реорганізації «три місяці» на «шість місяців» у п.4 цього наказу.

Наказом Львівської митниці ДФС № 631 від 27.11.2019 затверджено план заходів, пов`язаних з реорганізацією Львівської митниці ДФС, у розділі ІІІ п.1 передбачено здійснення заходів щодо переведення, звільнення працівників Львівської митниці ДФС, які належать до номенклатури посад начальника Львівської митниці ДФС, з дотриманням законодавства України, термін виконання до припинення діяльності Львівської митниці ДФС, відповідальний виконавець Дацій Т.М.

28.11.2019 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено інформацію про рішення щодо припинення Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 21.12.2019 № 666 «Про попередження про наступне вивільнення» комісія з реорганізації Львівської митниці ДФС (Дацій Т.М.) зобов`язана була письмово попередити про наступне вивільнення 213 працівників Львівської митниці ДФС з займаних посад. У переліку осіб, які підлягають вивільненню відповідно до наказу вказано у тому числі ПІБ позивача (п.73).

07.02.2020 Львівською митницею ДФС прийнято наказ № 03 «Про скасування наказу Львівської митниці ДФС від 21.12.2019 № 666 «Про попередження про наступне вивільнення», як такий що не реалізований.

Наказом Львівської митниці ДФС від 10.03.2020 № 07 «Про попередження про наступне вивільнення» було зобов`язано Комісію з реорганізації Львівської митниці ДФС письмово попередити про наступне вивільнення працівників Львівської митниці ДФС із займаних посад. У додатку до вищезазначеного наказу у п. 55 зазначений ОСОБА_1 головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС.

10.03.2020 ОСОБА_1 отримав попередження про наступне вивільнення із займаної посади 13.04.2020 на підставі пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу», пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Одночасно повідомлено про відсутність рівнозначної посади або іншої роботи.

13.04.2020 в/о начальником Львівської митниці ДФС, головою комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Романом Антоняком видано наказ № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого ОСОБА_1 звільнений 15.04.2020 із посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська Львівської митниці ДФС відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 № 889- VІІІ «Про державну службу», пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

15.04.2020 прийнято наказ Львівської митниці ДФС № 171-о «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС», відповідно до якого внесено зміни до наказу Львівської митниці ДФС від 13.04.2020 № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині дати звільнення, зазначено, що датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

Згідно наказу Львівської митниці ДФС від 23.04.2020 № 246-о «Про проведення розрахунку з ОСОБА_1 ,» датою звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС вважати 23 квітня 2020 року.

Позивач вважає своє звільнення незаконним та звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України «Про державну службу», якщо інше не передбачено законом (стаття 5 Закону України від 10 грудня 2015 № 889- VІІІ «Про державну службу» (надалі також Закон № 889-VІІІ).

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом № 889-VІІІ.

Відповідно до статті 22 Закону № 889-VІІІ, з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

На посаду державної служби призначається переможець конкурсу (стаття 31 Закону № 889-VІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 889-VІІІ державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);

Згідно п.1 ч.1 статті 87 Закону № 889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

13.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи від 14.01.2020 № 440-ІХ (надалі Закон 440-ІХ), яким частину третю статті 87 Закону № 889-VІІІ доповнено новим абзацом першим такого змісту: "3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення".

Згідно абзацу другого частини 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

За змістом ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус (ч.4 статті 40 КЗпП).

За змістом статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга зазначеної статті).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

02.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України від 12 грудня 2019 року № 378-IX (далі Закон 378-ІХ), яким змінено статтю 49-2 КЗпП України, доповнено її новою частиною такого змісту: "Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень".

Таким чином, до внесення змін у статтю 49-2 Кодексу законів про працю України Законом 378-ІХ, та до внесення змін у статтю 87 Закону України «Про державну службу» Законом 440-ІХ законодавство про працю не передбачало особливого порядку вивільнення працівників, які мають статус державних службовців у випадках змін в організації виробництва і праці. Так, при вивільненні зазначених працівників враховувалось переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, а звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 Кодексу законів про працю України, допускалось, якщо неможливо було перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

З набранням чинності Законом 378-ІХ (02.02.2020) та Законом 440-ІХ (13.02.2020) у разі вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу законів про працю України переважне право на залишення на роботі для таких працівників не враховується, а суб`єкт призначення або керівник державної служби може, але не зобов`язаний пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Звичайно, як і будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, таке рішення повинно бути обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно матеріалів справи, реорганізація Львівської митниці ДФС шляхом приєднання її до Галицької митниці Держмитслужби розпочалась з виданням постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858. З набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби. 14.11.2019 згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проведена державна реєстрація як юридичної особи Галицької митниці Держмитслужби. 28.11.2019 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено інформацію про рішення щодо припинення Львівської митниці ДФС.

Згідно інформації Управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Галицької митниці Держмитслужби за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року включно до Галицької митниці Держмитслужби призначено у порядку переведення з Львівської митниці ДФС та інших державних органів 933 працівника. За період з травня 2020 по червень 2020 (станом на 12.06.2020) включно до Галицької митниці Держмитслужби призначено в порядку переведення з Львівської митниці ДФС 6 працівників (службова записка від 12.06.2020 № 118/7.4-12/37 а.с.173 Т.І). Станом на 18.12.2019, 10.03.2020, 13.04.2020 у Галицькій митниці Держмитслужби були наявні вакантні посади згідно переліку вакантних посад див. а.с. 145 211 Т.І).

Позивач - ОСОБА_1 , з 1994 року працював митних органах України. 10.11.2014 наказом Львівської митниці ДФС № 55-о був призначений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС.

09 грудня 2019 головний державний інспектор ВМО № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 звернувся до в.о.начальника Галицької митниці ДМСУ п. ОСОБА_2 з заявою про переведення (вх. № 2186/7.4-12 від 23.12.2019), якою повідомив про згоду на продовження роботи у Галицькій митниці ДМСУ та одночасно просив перевести його на вакантну посаду у Галицькій митниці ДМСУ, що є рівнозначною займаній ним посаді у Львівській митниці ДФС.

За результатами розгляду вказаної заяви в.о.начальника Галицької митниці ДМСУ листом № 74-08-12/12/705 від 13.01.2020 повідомив ОСОБА_1 , що його заява від 09.12.2019 буде врахована та додатково розглянута при заповненні вакантних посад Галицької митниці Держмитслужби, з врахуванням кваліфікаційних вимог та досвіду роботи заявника, у термін визначений для проведення реорганізації митниць ДФС.

17.12.2019 в.о. начальника Львівської митниці, голова комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Олег Лозинський звернувся до в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Володимира Цабака з листом 4343/8/13-70-04, яким просив забезпечити одночасно з попередженням про звільнення працівників митниці зазначених у переліку до листа (у п.85 зазначено позивача) надання пропозиції вказаним особам іншої роботи у Галицькій митниці Держмитслужби.

21.12.2019 Львівською митницею ДФС видано наказ № 666, яким комісію з реорганізації Львівської митниці ДФС (Дацій Т.М.) наказано письмово попередити про наступне вивільнення працівників Львівської митниці ДФС, зокрема у переліку осіб, які підлягають вивільненню відповідно до наказу вказано у тому числі ОСОБА_1 , (п.73). Зазначений наказ не реалізовано у зв`язку з тривалою відсутністю на роботі члена Комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС (наказ № 03 від 07.02.2020).

З врахуванням наведених фактичних даних, початок відліку змін в організації виробництва та праці у зв`язку з реорганізацією державного органу для позивача слід пов`язувати не з врученням ОСОБА_1 безпосередньо попередження про звільнення його з посади, а з обставинами неможливості виконання ним роботи на призначеній посаді. З переданням повноважень Львівської митниці ДФС Галицькій митниці Держмитслужби ОСОБА_1 не виконував роботи за посадою, на яку був призначений наказом від 10.11.2014 № 55-о.

До вивільнення працівників Львівської митниці ДФС, який пов`язаний з одним юридичним фактом, яким є реорганізація державного органу, не можуть застосовуватись різні юридичні норми. Зокрема, якщо переведення працівників Львівської митниці ДФС розпочалось з врахуванням переважного права таких працівників на залишення на роботі, то таке право слід враховувати і щодо інших працівників митниці, яким попередження про вивільнення вручені пізніше.

Відповідачем жодним чином не мотивовано, чому за наявності вакантних посад у реорганізованому державному органі суб`єкт призначення не запропонував їх позивачу, зважаючи на його тривалий безперервний стаж роботи у митних органах, позитивну характеристику, високу оцінку результатів його службової діяльності (наказ № 650 від 03.12.2019 (а.с.170 Т.І), відсутність діючих дисциплінарних стягнень.

Наказом Галицької митниці Держмитслужби № 20 від 02.10.2019 року введено в дію штатний розпис на 2019 рік Галицької митниці Держмитслужби, який затверджено головою Державної митної служби України у кількості 1150 штатних одиниць. Наказом Галицької митниці Держмитслужби № 78 від 25.02.2020 року введено в дію штатний розпис на 2020 рік Галицької митниці Держмитслужби, який затверджено головою Державної митної служби України у кількості 1150 штатних одиниць. Згідно штатного розпису на 2019 Львівської митниці ДФС, такий було затверджено в.о.голови ДФС 25.02.2019 у кількості 948 штатних одиниць. Скорочення штату або чисельності працівників в результаті реорганізації Львівської митниці ДФС шляхом приєднання її до Галицької митниці ДМСУ не відбулось. Як на момент винесення попередження, так і на момент звільнення позивача у Галицькій митниці Держмитслужби були наявні рівнозначні вакантні посади, посаді з якої звільнено ОСОБА_1 .

Заява позивача про переведення його на рівнозначну посаду у Галицькій митниці ДМСУ, адресована в.о.начальника Галицької митниці ДМСУ п. ОСОБА_2 (вх. № 2186/7.4-12 від 23.12.2019) належним чином не розглянута.

Рішення суб`єкта владних повноважень має бути вмотивованим та обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах наданих йому повноважень. Натомість, рішення про звільнення позивача з роботи відповідачі жодним чином не мотивували, не обґрунтували жодних критеріїв, які приймались суб`єктом призначення до уваги при вирішенні питання про переведення працівників Львівської митниці ДФС до Галицької митниці Держмитслужби, чи вивчалась особова справа позивача, чи, загалом, вирішувалась питання про можливість його залишення на державній службі, не було запрошено позивача на співбесіду для вирішення даного питання.

Рішення відповідача про звільнення позивача прийнято без конкретизації причин та підстав, а лише містить формальний перелік пунктів передбачених ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», які по своїй юридичні природі є різними, а тому потребують чіткого правового визначення та диференціації, оскільки відсутність чіткої та однозначної причини звільнення призводить до порушення принципу «правової визначеності», адже загальні формулювання унеможливлюють чітке розуміння підставності звільнення.

ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» від 17.02.2020 року (набуло статусу остаточного 24.02.2020) визнав, що звільнення заявників становило втручання у їхнє право на повагу до приватного життя та наголосив, що таке втручання відбулось без жодної індивідуальної оцінки їхньої поведінки.

У § 49 Рішення у справі «Пічкур проти України» від 7 листопада 2013 року Європейський суд з прав людини акцентував увагу на тому, що відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимної мети або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною метою.

Відповідно до ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Україною Постановою ВР N 3933-XII ( 3933-12 ) від 04.02.94, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржуваний наказ Львівської митниці ДФС наказ Львівської митниці ДФС № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 ,» від 13.04.2020 на відповідність визначеним критеріям, суд прийшов до висновку, що його прийнято необґрунтовано, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на наведені доводи та обґрунтування, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Львівської митниці ДФС № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 ,» від 13.04.2020 з внесеними до нього змінами наказом Львівської митниці ДФС № 171-о «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС» від 15.04.2020 та п.1 наказу Львівської митниці ДФС № 246-о «Про проведення розрахунку з ОСОБА_1 » від 23.04.2020.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , звільнено з Львівської митниці ДФС 23.04.2020, суд дійшов висновку, що він підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого його було протиправно звільнено, а саме на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з наступного дня після звільнення - з 24.04.2020.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100). Відповідно до абз.3 п.2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку № 100 визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Львівської митниці ДФС за № 13-70-05/38-317 від 04.06.2021 року середньоденна заробітна плата позивача становить 428,92 грн (без відрахування податків та інших обов`язкових платежів).

Період вимушеного прогулу позивача обраховується з 24.04.2020 (наступний день після звільнення позивача) по 02.03.2021 (дата прийняття рішення про поновлення позивача), що складає 214 робочих днів перебування у вимушеному прогулі.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який належить стягнути на користь ОСОБА_1 складає: 91788,88 грн. (428,92х 214)

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць (8792,90 грн.) слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір з сторін не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС № 71-о «Про звільнення ОСОБА_1 ,» від 13.04.2020; наказ Львівської митниці ДФС № 171-о «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС» від 15.04.2020, п.1 наказу Львівської митниці ДФС № 246-о «Про проведення розрахунку з ОСОБА_1 » від 23.04.2020.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 24.04.2020.

Стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.04.2020 по 02.03.2021 в розмірі 91788,88 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС та стягнення з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8792,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.03.2021.

Суддя Крутько О.В.