Справа № 600/2640/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2640/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Миронець Н.Я., представника позивача Маковійчука П.В., представника відповідача Каулі-Негрич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як такому, що працював на посадах електрозварника із загальним стажем роботи 35 років 5 місяців 9 днів та стажем, що дає право на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах 33 роки 3 місяці 15 днів, відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162. Так, загальний стаж роботи позивача становить 35 років 5 місяців 9 дні, а стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 33 роки 3 місяці 15 днів, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Поряд з цим, з листа відповідача, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачу не зрозуміло, який саме пільговий період роботи йому зараховано, оскільки ним надано до органу Пенсійного фонду України всі необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім цього, позивач зазначив про протиправність не зарахування стажу роботи у ВАТ (ПАТ) «Мостобуд» на посаді електрозварювальника з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці, оскільки атестація робочого місця на ПАТ «Мостобуд» підтверджується довідкою №44-ВК від 30 вересня 2015 року, з якої вбачається наявність наказу про підсумки атестації №109а від 06 жовтня 2006 року. Крім цього, позивач вважає, що наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право особи на пільгову пенсію, з огляду на те, що працівник не несе відповідальності за не проведення атестації керівником підприємства та організації. На думку позивача, визначальною ознакою є факт роботи особи на посадах із особливо шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені в Списку №2 та характер роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії.

Також позивач зауважив, що частиною другою статті 114, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ, Порядком №442 не встановлено обов`язку для особи надавати перелік атестованих робочих місць, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, а відсутність такого переліку не зумовлює позбавлення особи такого права.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів, які стосуються призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував та просив суд у позові відмовити в повному обсязі. У наданому відзиві на позовну заяву вказував про те, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача відсутній стаж роботи за списком №2 12 років 6 місяців, а тому підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні. Крім цього, період з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки відсутня атестація робочого місця. Так, посилаючись на норми Законів №1788-ХІІ, №1058-IV, Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, відповідач зазначив, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільговий умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ та підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за результатами умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу, або з додатком такого витягу. На думку відповідача, відсутність підтвердження вказаних вище обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Ухвалою суду від 06 січня 2021 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оригінали документів, наявних у нього стосовно ОСОБА_1 , у тому числі заяви від 01 жовтня 2020 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з додатками до неї.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, витребувано у відповідача додаткові докази.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 08 жовтня 2020 року відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, в обґрунтування чого зазначено наступне.

Так, згідно з наданими позивачем документами страховий стаж позивача становить 35 років 5 місяців 9 днів, з них 6 років 6 місяців 24 дні робота за списком №2. Разом з тим, статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що стаж роботи за списком №2 має становити 12 років 6 місяців. Крім цього, відповідач зазначив, що до пільгового стажу роботи не враховано період з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року, оскільки відсутня атестація робочого місця. Згідно з Порядком проведення атестації робочих місць, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України під 01 серпня 1992 року №442, атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не раніше одного разу на 5 років. Це означає, що при призначенні пенсії на пільгових умовах для зарахування до пільгового стажу певного 5-річного періоду роботи у несприятливих умовах праці відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене результатами атестації робочих місць за умовами праці,

Разом з цим, відповідач звертав увагу на те, що за наявними документами позивач набуде право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підтвердження пенсій №2148-VIII від 03 жовтня 2017» при досягненні 58 років.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок призначення пенсії, у тому числі на пільгових умовах, встановлений Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (Закон №1058-ІV).

Статтею 13 Закону №1788-XII (на підставі Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року вказана стаття підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зокрема, згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з положеннями статті 13 Закону №1788-XII порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Статтею 100 Закону №1788-XII передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383 (далі Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Як зазначено у пункті 4 Порядку №383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (442-92-п) (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 4.1 Порядку №383 передбачено, що зазначена постанова (442-92-п) набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника (пункт 4.2 Порядку №383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць (442-92-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 4.4 Порядку якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (442-92-п).

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць (442-92-п). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку №383).

Відповідно до пункту 6 Порядку №383 працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками (36-2003-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

01 серпня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України №442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі Порядок №442).

Так, пунктом 1 Порядку №442 визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з пунктом 2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку №442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (пункт 4 Порядку №442).

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем відмовлено у призначенні ОСОБА_1 такої пенсії через відсутність у нього стажу роботи за списком №2 12 років 6 місяців.

Натомість, з наданих позивачем документів на підтвердження у нього пільгового стажу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем установлено, що стаж роботи за списком №2 становить 6 років 6 місяців 24 дні.

Однак зі змісту оскаржуваної відмови не вбачається того, які саме періоди роботи позивача зараховано до стажу роботи за списком №2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Не вказано відповідачем у відмові також і того, які періоди роботи позивачу не було зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не зазначивши при цьому жодних обґрунтувань з посиланням на норми законодавства.

Разом з цим, позивач звертав увагу суду на те, що стаж його роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, становить 33 роки 3 місяці 15 днів, з яких, зокрема:

- з 24 січня 1986 року по 12 червня 2000 року робота в колгоспі імені Шевченка на посадах: з 05 лютого 1986 року по 10 травня 1986 року слюсар автопарку; з 10 травня 1986 року по 12 червня 2000 року електрозварювальник;

- з 12 червня 2000 року по 27 листопада 2000 року робота у ТОВ «Драчинецьке» на посаді газоелектрозварювальника;

- з 01 грудня 2000 року по 30 серпня 2002 року робота у ТОВ «Машзавод» на посаді електрозварника ручного зварювання;

- з 02 вересня 2002 року по 13 жовтня 2003 року робота в МКП «Боянівка» на посаді електрозварника;

- в період з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року робота у ВАТ «Мостобуд» на посаді електрозварника (09 жовтня 2006 року за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 робочого місця №5.24) - електрозварник ручного зварювання;

- з 01 березня 2013 року по 08 квітня 2013 року робота у ТОВ «Машзавод» на посаді електрозварника ручного зварювання;

- з 15 травня 2013 року по 30 квітня 2014 року робота у ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Трансмост» на посаді електрозварника ручної зварки;

- з 04 серпня 2015 року робота в ПАТ «Чернівецький олійно-жировий комбінат» на посаді електрозварника ручного зварювання 5-го розряду в ремонтно-механічному цеху.

Натомість, з наданих відповідачем розрахунків стажу роботи позивача вбачається, що йому зараховано до пільгового стажу такі періоди роботи: з 01 грудня 2000 року по 21 грудня 2000 року (Список №2); з 22 грудня 2000 року по 31 грудня 2000 року (Список №2);з 01 січня 2001 року по 14 грудня 2001 року (Список №2); 01 січня 2002 року по 21 липня 2002 року (Список №2); з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2020 року (Список №2).

Сукупний пільговий стаж роботи позивача згідно вказаних розрахунків склав 6 років 7 місяців 4 дні.

Проте ні в оскаржуваній відмові, ні у відзиві на позовну заяву, ні в судових засіданнях відповідачем не надано жодних пояснень стосовно того, які саме періоди роботи позивача увійшли до зарахованого пільгового стажу і не наведено жодних обґрунтувань щодо неможливості зарахування усіх періодів роботи, на яких наголошував позивач.

До того ж, обставини щодо перебування позивача на зазначених вище посадах підтверджуються належними доказами (записами в трудовій книжці, довідками про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії за рахунок коштів підприємства та організації за результатами атестації робочих місць, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній тощо), які були додані позивачем до заяви про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, враховуючи наведені вище норми законодавства, указані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім цього, як вбачається зі змісту оскаржуваної відмови та листа Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09 березня 2021 року №594/17-16, позивачу не зараховано до пільгового стажу період роботи з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року через відсутність атестації робочого місця у зв`язку із ненаданням позивачем копії наказу щодо проведення атестації робочого місця.

Проте такі посилання суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, дослідженням наданої позивачем до позову довідки №44-ВК від 30 вересня 2015 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній судом установлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у ПАТ «Мостобуд» Мостозагін №60 і за період з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року (09 років 04 місяці 10 днів) виконував роботи по новому будівництву мостів, шляхопроводів, тунелей та інших штучних споруд, зайнятого на електрозварці, занятого на електрозварці ручного зварювання за професією (посадою) електрозварника ручного зварювання 5 розряду, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІІ підрозділу 33 постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

У вказаній довідці також зазначено відомості про атестацію, а саме: наказ про підсумки атестації №109а від 06 жовтня 2006 року, робоче місце №5.24 має право на пільгову пенсію за Списком №2.

Враховуючи наведені вище положення Порядку №637, суд вважає, що вказаною вище довідкою підтверджуються стаж роботи позивача на роботі за Списком №2 та відомості про проведенні атестації робочого місця позивача, за підсумками якої встановлена наявність у нього права на пільгову пенсію за Списком №2.

Судом встановлено, що довідка №44-ВК від 30 вересня 2015 року була надана позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для зарахування до пільгового стажу періоду роботи у ПАТ «Мостобуд» з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року.

Проте належної оцінки зазначеній довідці №44-ВК від 30 вересня 2015 року відповідачем не надано.

Натомість вимога відповідача про надання позивачем наказу про проведення атестації робочого місця, є такою, що не ґрунтується на законі.

Суд звертає увагу на те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , яка у відповідності до статті 62 Закону №1788-XII є основним документом, що підтверджує стаж роботи, міститься запис №14 від 09 жовтня 2006 року такого змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 робочого місця №5.24 електрозварник ручного зварювання». Зазначений запис внесений до трудової книжки на підставі наказу №109а від 06 жовтня 2006 року.

Вказане додатково дає підстави для висновку, що період роботи позивача у ПАТ «Мостобуд» (з 16 жовтня 2003 року по 26 лютого 2013 року) підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача (робота за Списком №2), який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте в ході судового розгляду даної справи відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної відмови.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому такі підлягають задоволенню.

Водночас, суд зауважує, що згідно приписів частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

З урахуванням наведеної норми суд вважає, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дати подання заяви про призначення такої пенсії 01 жовтня 2020 року.

Керуючись при вирішенні цієї справи принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України), суд вважає, що позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав, що фактично мало місце в даній ситуації.

Згідно змісту частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, а згідно наявної у справі квитанції від 30 листопада 2020 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 жовтня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2021 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, 58002).

Суддя О.П. Лелюк