Справа № 757/19575/20-а
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/113/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Савенко О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Макаренка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про накладення адміністративного стягнення № 864 від 27.04.2020 року.

Позовна заява мотивована тим, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона здійснила продаж пива неповнолітній особі ОСОБА_2 . Позивач вважала постанову протиправною, оскільки особа, якій вона здійснила продаж пива виглядала дорослою та в неї не виникло жодних сумнівів щодо віку такої особи. Окрім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази що позивач є працівником кафе, в якому було здійснено продаж пива.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.11.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він вважав дії адімінкомісії законними, а позов без підставним. Вказував, що відповідачем було дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року було постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15.02.2021 року, викликано в судове засідання свідка ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд про його задоволення. При цьому зазначала, що в діях співробітників поліції була провокація правопорушення, оскільки ОСОБА_2 був раніше знайомий із співробітниками поліції та діяв за їх завданням.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 зазначив, що в той день він дійсно купував пиво на прохання співробітників поліції, які попросили його вчинити такі дії з метою притягнення співробітників кафе до відповідальності, оскільки на них скаржаться мешканці будинків, що знаходяться поруч.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 61 Конституції України визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 13.03.2020 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ФОП ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , продала неповнолітньому бокал пива «Львівське 1715» із вмістом алкоголю 3 % за 29 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В подальшому, згідно із постановою відповідача від 27.04.2020 року № 864, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУПАП (в редакції, що діяла на момент скоєння правопорушення) порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.15-3 У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.15-3 Закону України України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. України України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Разом із тим, в даному випадку не вбачається підтвердження в матеріалах справи того, що у продавця ОСОБА_1 виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на час скоєння правопорушення була працівником ФОП ОСОБА_3 .

Поряд із цим, згідно із наданими поясненнями свідка в судовому засіданні, останній здійснив купівлю пива на прохання співробітників поліції.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявні або відсутні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не були в повній мірі дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, а саме: не з`ясовано чи підлягає особа адміністративній відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки в даному випадку хоч і в матеріалах справи і наявні докази того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, при цьому не з`ясовано мотиви вчиненого порушення та обставини, за яких воно було вчинено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем не було доведено правомірності свого рішення, а заперечення, висловлені у відзиві на позов не спростовують встановлених судом обставин.

За таких обставин суд приходить до висновку по те, що позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про накладення адміністративного стягнення № 864 від 27.04.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

адміністративна комісія при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації): 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складено: 15.03.2021 року.