Справа № 160/15445/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представник позивача представник відповідача представник третьої особи представник третьої особи представник третьої особи не з`явився (повідомлений належним чином) Никитенко Є.В., Никитенко Є.В., Солодовник Є.Є., Архипенко А.О.,
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є платником орендної плати за земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 06.06.2007 року.
Дніпровська міська рада рішенням від 15липня 2015 року № 4/65,яке набрало законної сили з 01.01.2016 року ,затвердила нормативну грошову оцінку земель міста Дніпропетровська,базова вартість 1кв.м. визначена на рівні 306,35 грн.
На думку позивача, податкові зобов`язання з плати за землю обчислюються відповідно до витягу про оцінку, що виконана та затверджена у порядку, визначеному Законом про оцінку земель, із застосуванням до неї кумулятивної величини коефіцієнта індексації, розрахованої залежно від дати затвердження такої оцінки, тому суми нарахувань по сплаті орендної плати за оренду земельної ділянки за адресою м. Дніпро,вул. Гоголя,12 повинні складатись відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007 року,у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.
18.01.2021 року від представника Дніпропетровської міської ради надано клопотання про вступ у справу, в якості третьої особи, яке обґрунтовано тим, що однією з важливих гарантій захисту земельних, майнових та інших суб`єктивних прав і законних інтересів власників землі й землекористувачів є здійснення плати за землю, що визначено нормами чинного земельного, а також адміністративного законодавства.
29 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву , в якому відповідачем зазначено, що з 01.01.2016 року рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року за №4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська», керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст..15, 18 Закону України «Про оцінку землі», ст. 9 Закону України «Державну експертизу землевпорядної документації», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» введено в дію нормативну грошову оцінку земель по м.Дніпропетровську.
Відповідачем зауважено, що відповідно до п. 4.4 договору орендар повинен щорічно, протягом першого кварталу, надавати до комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради копію довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
На думку відповідача, позивач у позивній заяві надає свій розрахунок орендної плата за відповідну земельну ділянку без урахування вищевказаних цін договору та додаткового договору (у розрахунку та в матеріалах справи відсутня нормативно грошова оцінка земельної ділянки по роках).
З метою захисту інтересів територіальної громади від некомпенсованих втрат бюджету міста, забезпечення принципу платності використання землі, який є обов`язковим для всіх власників землі та землекористувачів Дніпропетровською міською радою прийнято рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» (з 01.03.2018 року). Відповідно до додатку 1 вищевказаного рішення ставка земельного податку у відсотках від їх нормативної грошової оцінки становить - 3 %.
Міська рада, як представницький орган територіальної громади м.Дніпра встановила, що на термін відсутності документів, які встановлюють право власності або право користування земельною ділянкою ставка земельного податку становить 3 відсотки, (нормативно грошова оцінка та розрахунок оренди плати додається).
Також, відповідачем зазначено, що позивач в минулих податкових періодах здійснював сплату відповідно до розрахунку відповідача,а саме: так у 2019 році позивачем було сплачено орендну плату в повному обсязі,що підтверджується інтегрованою карткою позивача за 2019 та 2020 роки.
У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
22 лютого 2021 року Дніпровською міською радою надані пояснення щодо позову, в яких останньої зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З 01.01.2016 року рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель у м. Дніпропетровська», керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 18 Закону України «Про оцінку землі», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та неселених пунктів» введено в дію нормативно-грошову оцінку земель по м. Дніпропетровську.
Позивач у своїй позовній заяві надає свій розрахунок орендної плати за земельну ділянку без урахування умов вищевикладеного пункту 4.4 договору, тому, через недотриманням місцевим бюджетом доходів від сплати земельного податку, порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм.
Отже, однією з важливих гарантій захисту земельних, майнових та інших суб`єктивних прав і законних інтересів власників землі й землекористувачів є здійснення плати за землю, що визначено нормами чинного земельного, а також адміністративного законодавства, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
В наданих 04.03.2021 року поясненнях головного управління Держгеокадасту у Дніпропетровській області зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню у повномі обсязі, позивач у своїй позовній заяві надає свій розрахунок орендної плати за земельну ділянку без урахування умов пункту 4.4.договору оренди земельної ділянки.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням Дніпропетровської міської ради V скликання прийнято рішення від 21.03.2007 року № 184/11вирішено:

1. Визначити категорію цільового призначення земель:

- які передаються у користування юридичним або фізичним особам відповідно до прийнятих міською радою рішень (додаток І);

- право розпорядження якими - має Дніпропетровська міська рада (додаток 2),.

2. Внести зміни та доповнення до типового договору оренди землі, затвердженого рішенням міської ради від 02.06.04 М 55/17 «Про затвердження типової форми договору оренди земельних ділянок у місті» (додаток 3)

3. Встановити, що розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності є невід`ємною частиною договору оренди землі.

Рішенням Дніпропетровської міської ради V скликання від 25.04.2007 року № 105/14 вирішено «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , в оренду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по фактичному розміщенню не житлової будівлі», яким передбачено,зокрема:

- п. 1 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складений ТОВ Квартал", передати земельну ділянку (план земельної ділянки до дається), площею 0,0749 га (кадастровий номер :03:309:0068), в оренду строком на п`ятнадцять років гр, ОСОБА_1 по фактичному розміщенню нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність). Визначити річну орендну плату за користування цією земельною ділянкою у розмірі 2 (два) відсотка її нормативної грошової оцінки;

- п. 3.1 у тримісячний строк з моменту прийняття цього рішення укласти з міською радою в установленому порядку договір орендної земельної ділянки, яка передається відповідно до пункту 1 цього рішення.

Зазначені рішення Дніпропетровської міської ради на момент прийняття судом рішення у цій справі не скасовані та залишаються чинними.

Між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 06.06.2007 року та додатковий договір, згідно з умовами яких ОСОБА_1 отримав в оренду земельну ділянку площею 0,0749 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :03:309:0068 ( далі - договір).

Згідно з п. 1.2. договору цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність).

Відповідно до п. 2.3. договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки на час укладання цього договору 1 137 680, 24 грн.

Згідно з п. 3.1. договір укладено на п`ятнадцять років.

Відповідно до п. 4.3 договору зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та їх індексація проводяться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України.

Згідно з п. 4.4 договору орендар повинен щорічно, протягом першого кварталу, надавати до комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради копію довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.8 розмір орендної плати переглядається щорічно або у разі:

- зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством,

- зміни у цільовому використані земельної ділянки,

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції

- зміни умов господарювання, передбачених договором погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами

Згідно з п. 4.3 додаткового договору до договору від 21.05.2012 року зміна нормативно грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до даного договору. Зазначені зміни відображаються лише у витягу із технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати.

Відповідно до акту прийманняпередачі земельну ділянку за кадастровим номером :03:309:0068 передано у користування ОСОБА_1 .

На виконання рішення Дніпропетровської міської ради від 30.08.20166 року № 132/3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок,що підтверджується матеріалами справи:

- кадастровий план при проведенні робіт з встановлення в натурі меж землекористувачів;

- зведений кадастровий номер план земельної ділянки :03:309:0068

- акт обстеження земельної ділянки в натурі від 14.12.2006 року;

- формуляр погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- містобудівний висновок на використання земельної ділянки від 26.04.2006 року № 425; додаток до висновку від 2.ёё.106 року № 16/200;

- висновок державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області від 12.11.2006 року № 4-4489-12-3.

17.04.2020 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 23558-5140-0463, яким визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 145 206, 74 грн.

05.08.2020 року позивач звернувся до головного управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою про перерахунок плати за землю за період 2016-2019 роки, в якій зазначено, що Дніпропетровська міська рада рішенням від 15.07.2015 року № 4/65, яке набрало чинності 01.01.2016 року затвердила нормативну грошову оцінку міста Дніпропетровська, базова вартість 1 кв.м. якої визначена на рівні 306 грн 35 коп., тому податкові зобов`язання з плати за землю обчислюються відповідно до витягу про оцінку, що виконана та затверджена у порядку визначеному Законом про оцінку земель, із застосуванням до неї кумулятивної величини коефіцієнта індексації, розрахованої залежно від дати затвердження такої оцінки. Отже, в витягу з нормативно грошової оцінки чітко зазначено функціональне призначення земельної ділянки, тому застосування значення коефіцієнту функціонального призначення у розмірі 3 не є правомірним.

Відповідач листом від 17.11.2020 року № 108453/10/04-36-04-1, зокрема, для проведення для проведення звірки даних щодо нарахування сум земельного податку запропонував позивачу звернутися до головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Дніпро для отримання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі яких, у разі виявлення розбіжностей, протягом десяти робочих днів буде проведено перерахунок суми податку і надіслані (вручені) нові податкові повідомлення рішення.

Не погодившись з діями відповідача стосовно прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, , суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з пунктами 288.2., 288.3., 288.4. статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 16 цього ж Закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Момент виникнення прав на земельну ділянку визначений статтею 125 Земельного кодексу України, відповідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нарахування сплата орендної плати за земельну ділянку здійснюється на підставі договору оренду та право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Пунктом 271.1.1 п 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Отже, зі змістом вказаних норм, для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно проіндексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки.

Як встановлено судом, 15.07.2015 року Дніпропетровською міської радою прийнято рішення №4/65 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська, яким вирішено затвердити, зокрема, нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартістю 1 кв.м землі - 306,35 грн. (пп.1.2). Ввести в дію з 01.01.2016 нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартістю 1 кв.м землі - 306,35 грн. (п.2) Відзначено, що нормативна грошова оцінка земель м. Дніпропетровська підлягає щорічній індексації відповідно до вимог чинного законодавства (п.3.

27.04.2016 Дніпропетровською міської радою прийнято рішення №5/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.07.2015 №4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська», яким вирішено внести зміни до рішення ради від 15.07.2015 №4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська», виклавши п.1.2 в такій редакції: « 1.2. Нормативну грошову оцінку земель м.Дніпропетровська базовою вартістю 1кв.м землі - 306,35 грн., визначену станом на 01.01.2013».

Відповідно до п. 3 рішення Дніпропетровської міської ради № 4/65 від 15.07.2015р. «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» затверджено, що нормативна грошова оцінка земель міста Дніпропетровська підлягає щорічній індексації відповідно до вимог чинного законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1.0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель песільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, за 2018 рік - 1.0.

Отже, нормативна грошова оцінка земель м. Дніпропетровська базовою вартістю 1 кв.м землі-306,35 грн., підлягала індексації.

При цьому, середня (базова) вартість земель населеного пункту становить 306.35 грн/кв.м. (з урахуванням коефіцієнтів індексації 581,21 грн/кв.м).

Рішення Дніпропетровської міської ради, яким введено в дію нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська, прийняте 15 липня 2015 року, а введено в дію нормативну грошову оцінку з 01 січня 2016 року.

Що ж стосується застосування щорічних коефіцієнтів індексації, то вони встановлені не рішенням ради від 15 липня 2015 року, а їх щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік.

Тому, вимоги п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України, які стосуються рішення рад щодо нормативної грошової оцінки, не поширюються на питання застосування щорічних коефіцієнтів індексації.

Натомість, правила застосування щорічних коефіцієнтів індексації встановлено п. 289.2 ст. 289 ПК України.

Так, за змістом п. 289.2 ст. 289 ПК України кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов`язане саме з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення ради про її затвердження чи датою введення в дію нормативної грошової оцінки.

Необхідно відрізняти поняття проведення нормативної грошової оцінки та її затвердження, які є різними видами діяльності у сфері оцінки земель (стаття 11 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV "Про оцінку земель") та здійснюється різними суб`єктами.

Згідно із законом, із моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

При цьому, коефіцієнти щорічно розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.

Такий порядок індексації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки відповідає вимогам законодавства, оскільки пункт 289.2 статті 289 ПК України прямо передбачає, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати її затвердження.

Законодавство не містить положень, які встановлюють обов`язок застосовувати коефіцієнт індексації перспективно. Натомість, сама базова величина нормативної грошової оцінки земель застосовується після введення її в дію.

Між тим, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Визначальним є те, що саме закон встановлює, що кумулятивне застосування коефіцієнту індексації починається з дати проведення нормативної грошової оцінки. А враховуючи, що нормативна грошова оцінка проводиться раз на 5-7 років, то щорічно, після її проведення, при визначенні бази оподаткування, будуть враховуватись всі коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи від дати проведення нормативної грошової оцінки.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 20.12. 2018 року у справі № 804/2035/16, оскільки у даній справі інший предмет спору, зокрема, оскарження витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та коефіцієнт відповідно. Крім того, Верховний Суд відступив від правової позиції, викладеної в постанові від 20.12. 2018 року у справі № 804/2035/16, та виклав іншу позиції у постанові від 18.12.2019 року у справі № 804/937/16.

Враховуючи вищевикладене, суд зробив висновок, що податкове повідомлення рішення від 17.04.2020 року № 23558-5140-0463, яким нараховано податок з орендної плати на земельну ділянку, видане головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання соборну державну податкову інспекцію головного управління ДПС у Дніпропетровській області перерахувати розмір орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :03:309:0068, розташовану за адресою: вул. Гоголя, 12, м. Дніпропетровська, за 2016-2020 роки із розрахунку 41363,67 грн. на рік та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2020 року № 23558-5140-0463 судом не вбачається.

Стосовно позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльність Соборної державної податкової інспекції головного управління ДПС у Дніпропетровській області у вигляді неперерахування розміру орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :03:309:0068, розташовану за адресою: вул. Гоголя, 12, м. Дніпропетровська за 2016-2020 роки, суд зазначає таке.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не виконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Дана правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 23.05.2018 у справі №802/490/16-а, ухвала ВАСУ від 10.10.2017 справа №800/149/17.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 17.11.2020 року № 108453/10/04-36-04-1, зокрема, для проведення для проведення звірки даних щодо нарахування сум земельного податку пропонував позивачу звернутися до головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Дніпро для отримання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі яких, у разі виявлення розбіжностей, протягом десяти робочих днів буде проведено перерахунок суми податку і надіслані (вручені) нові податкові повідомлення рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач звертався до головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області стосовно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :03:309:0068, тому судом не встановлена бездіяльність відповідача, тому у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

За таких обставин, усі доводи податкового органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у позовній заяві знайшли своє правове підтвердження під час судового розгляду справи та не спростовані наданими позивачем поясненнями.

З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок та довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача: Державної податкової служби України (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, пр-т. Д. Яворницького, 75, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у м. Дніпро (49000, Дніпропетровськ область, м. Дніпро, вул. Набережна Січеславська, 29-а) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 березня 2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук