Справа № 320/11166/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року справа №320/11166/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладену у листі від 06.10.2020 № 8386-12288/Щ-02/8-1000/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) здійснити перерахунок додаткової пенсії та підвищення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіо активного забруднення за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов мотивовано безпідставністю відмови відповідачем у нарахуванні та виплаті позивачу, як особі, яка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, в період з 01.04.2014 по 02.08.2014 пенсії в розмірі, встановленому статтями 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у вказаний період законодавством не обмежувалось пряме застосування зазначених норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 16.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 . виданим міським від ділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області з вересня 1996 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (Білоцерківський відділ обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) та з 20.10.2005року отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 та отримує пенсію за віком, додаткову пенсію як особа, яка по страждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 4) та щомісячну доплату до пенсії як непрацюючий пенсіонер за проживання на території радіоактивного забруднення, відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

30 серпня 1993 року Київською обласною державною адміністрацією позивачу було ви дано посвідчення особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_4 .

Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_5 від 05.07.1979 року, з 24.11.2006 року по даний час я не працюю, оскільки звільнена з Територіального медичного об`єднання м. Біла Церква за власним бажанням ст.38 КЗпП. Таким чином, в трудових відносинах з жодними суб`єктами господарювання не пере буває.

Так, в вересні місяці 2020 року позивачу стало відомо про те, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідач нарахував та виплатив додаткову пенсію у розмірі, що є меншим за розмір, визначений Законом №796-ХІІ, а щомісячну доплату за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати не нараховувалась.

При цьому, позивач вважає, що положеннями Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-УІІ1 в редакції, яка була чинна у період з 01.01.2014 по 02.08.2014, не було передбачено жодних обмежень щодо застосування, зокрема, статей 39, 51 Закону №796. а тому нарахування та виплата пенсії мала бути здійснена саме відповідно до норм вказаного Закону №796.

Тому 02.09.2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати в розмірах, визначених в Законах України про Державний бю джет України на відповідний рік та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи із розміру 15% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно з врахуванням виплачених сум. та повідомити її про прийняте рішення письмово.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України Київської області (Білоцеркі вський відділ обслуговування громадян №2 (сервісний центр)) листом від 06.10.2020 №8386- 12288/Щ-02/8-1000/20 повідомило позивача про те, що 19.06.2011 набув чинності Закону України від 14.06.2011 №3491-VI «Про державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що в 2011 році норми і положення статей 39. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні положення містяться у законах України про Державний бюджет України в наступних роках.

У листі вказано, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011. та від 23.11.2011 №1210 «Про під вищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 01.01.2012. Виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний з внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі й ті, розмір яких було встановлено відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у період дії по станов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745 та від 23.11.2011 №1210 здійснює ться у розмірах, визначених цими нормативними актами.

У листі також зазначено про те, що в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні будь-які рішення суду, які зобов`язують управління здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статей 39. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.214 по 02.08.2014, у зв`я зку з чим в управлінні відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-Х11.

Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-Х11 громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії сту дентам. які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 49 Закону №796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. встановлюються у вигляді: а) державної пенсії: б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до кате горії 4 встановлено статтею 51 Закону №796-ХІ1 (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві додаткової пенсії).

Так, абзацом 3 зазначеної статті передбачено, що особам, віднесеним до категорії 4. додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку пенсії виступає мінімальна пенсія за ві ком, розмір якої згідно з частини 1 статті 2 Закону України від 09.07.2003 №1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Разом з цим, 14.06.2011 Верховна Рада України прийняла Закон України №3491 -VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (далі - Закон №3491 -VI). яким розділ VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4 такого змісту: "Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39. 50. 51. 52. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14. 22. 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів Украї ни виходячи з наявного фінансового ресурс) бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Положення пункту 4 розділу VII Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рі шенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011.

Відтак, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені, статтями 39. 50. 54 Закону №796-ХІІ. розміри державної та додаткової пенсій, доплати до пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону №3491-VI, 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" №745. яка набрала чинності з 23.07.2011. пунктами 1 і 3 якої визначено інший розмір підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", якою встановлено розмір підвищення пенсій непра цюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, положен ня статті 39 Закону №796-ХІІ підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №3491-VI та постанови №745.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорноби льської катастрофи.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 №4282-VI (набрав чинності 01.01.2012) було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорноби льської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юри сдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Такий же правовий підхід був закріплений у 2013 році з прийняттям Закону України від 06.12.2012 №5515-/Т "Про Державний бюджет України на 2013 рік" (далі - Закон №5515- VI), пунктом 4 Перехідних положень якого встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20 - 23. 30. 31. 37. 39. 48. 50-52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та роз мірах. встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ГІФУ на 2013 рік.

Вказана норма Закону №5515-УІ також неконституційною не визнавалась та її дія у 2013 році не зупинялась.

З правового аналізу вказаних Законів та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз`яснень Конституційного Суду України випливає, що в період з 23.07.2011 по 31.12.2013 визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Водночас, 01.01.2014 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет Украї ни на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII. прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та підви щення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного за бруднення. встановленого статтями 39. 51 Закону №796-ХІ1. передбачено не було. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорноби льської катастрофи".

Лише Законом України від 31.07.2014 №1622-/ІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03.08.2014, розділ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.01.2014 №719-/ТІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 67. яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30. 31. 37. 39. 48, 50-52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у поря дку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, тільки з 03.08.2014 Законом №719-/;ІІ Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені, зокрема, статтями 39. 51 Закону №796- XII, розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та підвищення пенсій непрацю ючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Отже, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 правове регулювання правовідносин що до додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та підвищення до пенсій непрацюю чим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, іншими законами, крім Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не здійснювалося.

Тому, в даному випадку повинен враховуватися принцип приорітетності Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорноби льської катастрофи" над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим по становою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Таким чином, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повинно було нараховувати та виплачувати позивачу додаткову пенсію як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та підви щення пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного за бруднення в розмірі, визначеному статтями 39, 51 Закону №796-ХІІ, а не Порядком обчисле ння пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим по становою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №619/2262/17 (пункти 46- 52).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, пенсія позивача період з 01.01.2014 по 02.08.2014 була обчислена у розмірі, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний з внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пу нктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії. якщо не передбачено право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В той же час зазначаю, що відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеці альних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчисле ння таких строків.

Зазначаю, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), переконаний, що до спірних правовідносин необхідно за стосовувати частину першу статті 122 КАС України та при визначенні права на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про компенса цію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Такий висновок сторона позивача робить, виходячи з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цін ністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх. зокрема, у старості та в інших ви падках. передбачених законом: це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бю джетних та інших джерел соціального забезпечення: пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які га рантуються державою і. за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Відповідно до статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про зага льнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії: нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки, не виплата позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та підви щення пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного за бруднення, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 є наслідком протиправних дій суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, то відповідно до спірних правовідносин має застосовуватися друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

В свою чергу, відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу для відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`я заними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до яко го належить, зокрема, й пенсія.

За таких обставин, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк зверне ння до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки це має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право пенсіонера на виплат) сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з пору шенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА 2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1.12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15.10.2013 № 9- рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА З щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а та кож на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 та від 19.06.2018 у справі №646/6250/17.

Таким чином, строк звернення до суду з позовною заявою позивачем не пропущено.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладену у листі від 06.10.2020 № 8386-12288/Щ-02/8-1000/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) здійснити перерахунок додаткової пенсії та підвищення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіо активного забруднення за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.