Справа № 520/19169/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. № 520/19169/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30 червня 2020 року №0232610/1-5606-2033 за формою "Ф", яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 188118,68 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2017-2018 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 141089,01 грн. ( сто сорок одна тисяча вісімдесят дев`ять гривень одна копійка );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30 червня 2020 року №0-2033 за формою "Ф", яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 113392,93 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2019 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 102053,64 грн. ( сто дві тисячі п`ятдесят три гривні шістдесят чотири копійки );

- присудити судові витрати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позову зазначено, що враховуючи рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Оскільки, з 01 січня 2020 року змінились складові суддівської винагороди, то виникли правові підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте відповідачем протиправно відмовлено позивачці у здійсненні такого перерахунку.

Суддя ОСОБА_2 перебував на навчанні, у зв`язку з чим рішення виготовлено в перший робочий день.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав через канцелярію суду відзив на позов, у якому зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за гр. ОСОБА_1 значиться: нежитлова будівля загальною площею 2717,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 вищезазначений об`єкт нерухомого майна не містить класифікаційної ознаки. Відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень. Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" та встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсоток від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр. Ставка податку за 2017 рік становила 32 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року). Ставка податку за 2018 рік становила 37,23 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року). Ставка податку за 2019 рік становила 41,73 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019 року). Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік до податкового повідомлення рішення 30.06.2020 №0-2033: нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2717,3 кв. м., в розмірі 113392,93 гривень (2717,3*41,73). Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017- 2018 рік до податкового повідомлення рішення 30.06.2020 №0232610/1-5606-2033: нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2717,3 кв. м., в розмірі 86953,60 гривень (2717,3*32); нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2717,3 кв. м., в розмірі 101165,08 гривень (2717,3*37,23). Податкові повідомлення - рішення на сплату податку на нерухоме майно надіслане платнику засобами поштового зв`язку та отримані ним особисто. Проте податкове зобов`язання за звітний рік з податку гр. ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення сплачено не було, відтак у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

З копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В03 від 07.05.2010 встановлено, що позивач як фізична особа - підприємець зареєстрована Харківською районною державною адміністрацією Харківської області, про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237781525 станом на 18.12.2020, ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору дарування за реєстровим №1234 від 19.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О., належать нежитлові будівлі, літ. "И - 1" загальною площею 1421.1 кв.м.; літ. "П-2" загальною площею 694.0 кв.м., літ "0-2" загальною площею 602.2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер майна 1541797.

Головне управління ДПС у Харківській області, згідно з підпунктом 54,3.3 пункту 54,3 ст. 54 Податковою Кодексу України та відповідно до підпункту 266.7,2 пункту 266.7 статті 266 вказаного Кодексу здійснило нарахування суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, складено податкові повідомлення - рішення від 30 червня 2020 року:

- №0232610/1-5606-2033, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 188118,68 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2017-2018 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 141089,01 грн. (сто сорок одна тисяча вісімдесят дев`ять гривень одна копійка);

- №0-2033, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 113392,93 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2019 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 102053,64 грн. (сто дві тисячі п`ятдесят три гривні шістдесят чотири копійки).

Вищевказані податкові повідомлення - рішення направлені позивачу 25 вересня 2020 року, що підтверджується штемпелем установи поштового зв`язку за штрих - кодом 218 та отримані позивачем 08 жовтня 2020 року, що вбачається з роздруківки з сайту Укрпошти.

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження та подав скаргу вищевказані податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, проте рішенням ДПС України від 04 грудня 2020 року №5327/Д/99-00-06-02-04-09, яким відмовлено в розгляді скарги та залишено без змін податкові повідомлення - рішення.

Позивач, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд наголошує на такому.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України.

За приписами Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71- VIII. який набув чинності з 01.01.2015, статтю 265 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, як різновид податку на майно.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2015), податок па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування с об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку: б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування: г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігориі будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Згідно з підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Отже, платником податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а обчислення бази оподаткування здійснюється на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об`єкту нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, як об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місце розташування об`єкта (тобто адреса будівлі) та тип об`єкта (тобто тип будівлі).

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 №1793/15 "Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 №126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України", запроваджено на території міста Харкова податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 до цього рішення.

Ставка, що застосовується до визначення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлюється V розмірах, визначених Положенням №126/11.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування набрало чинності з 01 січня 2015 року.

Разом із тим. позивач зауважує, що Додаток 1 до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 №126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України" (в редакції рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 №126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України" від 21.01.2015 №1793/15) містить ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, лише на 2015 та 2016 рік.

З огляду на що, суд доходить висновку, що у відповідача відсутні підстави застосовувати до позивача норми Положенням №126/11.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17 встановлено на території міста Харкова на 2018 рік та наступні роки податок па майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлені згідно з додатком 1 до цього рішення, відповідно до якого:

Пункт 5 Ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються / таких розмірах: 1) Будівлі готельні - 1 відсоток; 2) Будівлі офісні - 1 відсоток; 3) Будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) Гаражі - 0.1 відсотка; 5) Будівлі промислові та склади * 0.25 відсотка; 6) Будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) Господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) Інші будівлі - 0.1 відсотка.

Рішенням 23 сесії ХМР 7 скликання від 28.11.2018 №1284/18 "Про внесення змін до рішення 11 сесії ХМР 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у м.Харкові" внесено зміни у Рішення ХМР за №542/17, а саме підпункт 5 пункту 5 додатка 1 виключити.

Крім того, вищевказане рішення набирає чинності з 01.01.2019, крім підпункту 1.14. який набирає чинності з дня його опублікування.

Таким чином, з 01 січня 2019 року на території міста Харкова не встановлено окремої ставки податку для нерухомого майна "будівлі промислові та склади", що у 2018 році складало - 0,25 відсотка, і має застосовуватись ставка податку, визначена у підпункті 8 пункту 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом га перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, то є обов`язковими згідно з нормами нього Кодексу, такі податки до принципи рішення справляються виходячи і норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Отже, місцеві ради за приписами Податкового кодексу України мають обов`язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року (з січня 2020 року - до 25 липня), що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Системно аналізуючи вищевказані норми Податкового кодексу України дає підстави вважати, що для застосування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік, відповідні ради мають прийняти рішення щодо визначення ставки такого податку саме до 15 липня 2016 року; за 2018 рік - до 15 липня 2017 року, та за 2019 рік - до 15 липня 2018 року.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги, що спірне податкове повідомлення - рішення №0232610/1-5606-2033 від 30.06.2020 за 2017-2018 рік прийняте контролюючим органом з посиланнями на ставки встановлені рішенням ХМР від 22.02.2017 №542/17, що винесене після початку бюджетного року та після 15 липня 2016 року, що свідчить про порушення відповідачем податкового законодавства, суд доходить висновку про необґрунтованість прийнятого рішення та наявність підстав для його скасування.

Поряд із тим, суд зазначає, що рішенням 11 сесії ХМР 7 скликання "Про місцеві податки і збори у м.Харкові" від 22.02.2017 №542/17, з урахуванням рішення ХМР від 28.11.2018 № 1284/18. передбачає застосування ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірах від 0,1% до 1% в залежності від об`єкта оподаткування.

Відповідачем при визначенні розміру податкового зобов`язання зі сплати вказаного податку за нежитлові приміщення позивача (загальна площа 2717,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) не визначено клас будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000( ДК БС). затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507 (будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торгівельні тощо), тоді як розмір ставки такого податку безпосередньо від нього залежить.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30 червня 2020 року №0232610/1-5606-2033 за формою "Ф", яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 188118,68 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2017-2018 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 141089,01 грн. (сто сорок одна тисяча вісімдесят дев`ять гривень одна копійка).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30 червня 2020 року №0-2033 за формою "Ф", яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 113392,93 гривень за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за податковий період 2019 рік у частині нарахування податкових зобов`язань на суму 102053,64 грн. (сто дві тисячі п`ятдесят три гривні шістдесят чотири копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 2431,43 (дві тисячі чотириста тридцять одна гривня 43 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.