Справа № 320/1336/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року № 320/1336/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Файчак В.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тригуба Геннадія Вікторовича про визнання неправомірним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Касандяк В.В. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тригуба Геннадія Вікторовича про визнання неправомірним та скасування постанови від 19.03.2020 ВП № 61001131 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9446 гривен 00 копійок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на закони України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, та зазначає про неправомірність постанови старшого державного виконавця ОСОБА_2 від 19.03.2020 про стягнення з боржника виконавчого збору, прийняту у виконавчому провадженні № 61001131, з підстав її невідповідності положенням закону.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників у справі, звільнено позивача від сплати судового збору та витребувано від відповідача копії матеріалів виконавчого провадження № 61001131.

Відповідачем відзив на позов не подано.

09.03.2021 до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 61001131.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.01.2020 Державне підприємство «ІНЖЕКСБУД» звернулося до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2020 у справі № 359/5269/18 про виселення ОСОБА_1 з кімнати № 7 бази відпочинку по АДРЕСА_1 .

17.01.2020 старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тригубом Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61001131 та встановлено термін до 27.01.2020 для добровільного виконання рішення суду. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

28.01.2020 старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. винесено наступні постанови:

- постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у ВП №61001131;

- постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ у ВП №61001131;

- постанову про проведення виконавчих дій у ВП № 61001131;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №61001131. Указані постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

11.02.2020 старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у ВП № 61001131. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

21.02.2020 старшим державним виконавцем Сорокою В.І. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ у ВП № 61001131. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Сорокою В.І. винесено постанову про накладення штрафу у ВП № 61001131. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Сорокою В.І. винесено постанову про призначення виконавчих дій у ВП № 61001131. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

11.03.2020 старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ у ВП № 61001131. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

19.03.2020 старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП № 61001131 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

Старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. з примусового виконання виконавчого листа №2/359/5269/18, виданого 14.01.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про виселення ОСОБА_1 прийнято постанову від 19.03.2020 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн. Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

Позивач вважає постанову відповідача про стягнення виконавчого збору у ВП №61001131 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до положень частин 1 та 6 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

При цьому, норми Закону № 1404-VIII містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується.

Так, частиною пятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина 9 статті 27 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, для визначення правомірності чи неправомірності спірної постанови відповідача важливим у даній справі є встановлення факту вчинення відповідачем виконавчих дій з метою примусового виконання рішення суду або наявності підстав та умов за якими виконавчий збір не стягується.

Як встановлено під час розгляду справи, постановою старшого державного виконавця Тригуба Геннадія Вікторовича від 17.01.2020 відкрито виконавче провадження № 61001131 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/5269/18, виданого 14.01.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про виселення ОСОБА_1 та встановлено термін для добровільного виконання рішення суду до 27.01.2020.

19.03.2020 відповідачем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн.

19.03.2020 старшим державним виконавцем Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Тригубом Г.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №61001131 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою рішення суду виконано та ОСОБА_1 виселено з кімнати АДРЕСА_2 , згідно з актом державного виконавця від 12.02.2020.

На підставі постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 20.05.2020 в постанові про закінчення виконавчого провадження виправлено "згідно акту державного виконавця від 12.02.2020" на "згідно акту державного виконавця від 12.03.2020".

Щодо доводів позивача про недотримання відповідачем вимог закону щодо перевірки самостійного виконання судового рішення боржником, використання своїх повноважень виключно з метою задоволення інтересів стягувача, суд зазначає наступне.

З матеріалів виконавчого провадження № 61001131 вбачається, що ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження 12.02.2020, відтак останнім днем самостійного виконання судового рішення був 26.02.2020. В той же час боржником самостійно виконано рішення суду не було, про що свідчать, зокрема, постанови державних виконавців від 28.01.2020 та 21.02.2020 про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Крім того, згідно з актом державного виконавця від 24.02.2020 ОСОБА_1 була завчасно повідомлена про призначення виконавчих дій, що підтверджується її власноручним підписом. Натомість боржником не було вчинено жодних дій, спрямованих на самостійне виконання рішення суду.

Суд критично відноситься до доводів представника позивача про необґрунтованість дій відповідача, які полягали у не врахуванні обставини проживання разом з боржником її доньки ОСОБА_3 , упередженості відповідача до боржника, оскільки ухилився від розгляду і вирішення клопотання боржника про відкладення виконавчих дій, про відвід виконавця у виконавчому провадженні, про нерозсудливість дій відповідача, оскільки на місці здійснення виконавчих дій не мав при собі документів на підтвердження його повноважень у виконавчому провадженні, про дії відповідача без дотримання принципу рівності перед законом, оскільки заборонив представнику боржника приймати участь у виконавчих діях, про непропорційність дій відповідача, які полягають у фактичному позбавленні боржника доступу до особистих речей та її малолітньої доньки, про дії відповідача без врахування права боржника на участь у виконавчих діях, без забезпечення можливості боржника реалізувати право на звернення до державного виконавця або суду з вимогами про роз`яснення судового рішення або зміну порядку чи способу його виконання, оскільки матеріали справи та виконавчого провадження не містять належних та допустимих доказів того, що боржник особисто або через свого представника зверталась до державного виконавця з відповідними клопотаннями, а державний виконавець - відмовив у задоволенні вказаних клопотань.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято постанову від 19.03.2020 про стягнення з боржника виконавчого збору відповідно до вимог Закону № 1404-VIII і в межах повноважень, адже у виконавчому провадженні проводились виконавчі дії з метою примусового виконання рішення суду, а підстави та умови за якими виконавчий збір не стягується відсутні.

Враховуючи викладене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України й матеріалів справи, суд дійшов висновку, що спірна постанова відповідача є правомірною, отже адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.