Справа № 404/7661/20
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7661/20
Номер провадження 2-а/404/356/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Чайка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Топора Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до інспектора взводу №2 роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Топора Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, просила визнати причину пропуску строку на оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення поважною та поновити пропущений строк для оскарження, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3464841 від 22 листопада 2020 року, справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 24 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку позивачем було отримано конверт при розкритті якого було виявлено копії постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 158028 та серії ЕАМ № 3464841, датовані 22 листопада 2020 року, складені з одне і те ж правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказано, що позивач 22 листопада 2020 року приблизно о 15 годині 32 хвилини дійсно керувала належним їй автомобілем LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Шевченка, що в м. Кропивницький, де біля будинку № 5 по вказаній вулиці була зупинена працівником поліції з причин нібито порушення ПДР, а саме при здійсненні повороту з вул. В. Чорновола на вул. Шевченка, наїхала на суцільну смугу. Однак, доказів даного позивачеві не було надано, проте було складено постанову про порушення ПДР, а саме за відсутність полісу страхування та повідомлено про можливість оскарження такої постанови, в тому числі, як такої, що складена вдруге за день.

Вважає, що її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та не обґрунтованим, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3464841 підлягає скасуванню.

Вважає, що в даному випадку були відсутні будь-які законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а тому в нього не виникло обов`язку пред`явити інспектору страховий поліс. В той же день, поряд з тим же місцем щодо позивача було складено постанову серії НК №158028 поліцейським Майфат Р.В. о 14 год. 26 хв. в м. Кропивницькому по вул. Шевченка, 12, за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Винесення двох постанов за одне і те ж правопорушення є недопустимим, таким, що порушує в тому числі норми Конституції, КУпАП, в отже є недопустимими.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, запропоновано сплатити судовий збір.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року заяву позивача про поновлення строків звернення до суду задоволено та поновлено строк звернення до суду з даною позовною заявою. Відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Інспектор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Від представника Управління патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та надав до суду носій інформації DVD-R, на якому міститься відео фіксація з місця адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАМ № 3464841 від 22 листопада 2020 року, 22 листопада 2020 року о 15 год. 32 хв. в м. Кропивницькому, по вулиці Шевченка, буд.5, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушила п.2.1.г ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Не погоджуючись зі спірною постановою, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначаються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3353-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту "ґ" пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідний страхових поліс.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем зазначено, що обов`язку надавати інспектору поліс вона не мала, оскільки відсутня правова підстава для його надання складання протоколу щодо порушень ПДР.

З матеріалів справи встановлено, що разом з відзивом на позовну заяву відповідач долучив компакт-диск з відеозаписами з нагрудного відео реєстратора.

Відеофайл містить відомості про дату та час здійснення відеофіксації та серійний номер технічного засобу, за допомогою якого проводиться зйомка.

Згідно з вказаним відеозаписом на вимогу працівника поліції позивач надала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак він був не чинний.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Суд вважає, що електронний документ - відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідає критеріям належності та допустимості.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт того, що позивач керувала транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стосовно доводів позивача про те, що вона не зобов`язана була пред`являти на вимогу поліцейського страховий поліс, оскільки зупинка транспортного засобу не була зумовлена порушенням правил ПДР, то суд звертає увагу, що положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 справа № 127/19283/17, від 02.12.2019 справа № 766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17, 21.11.2018 у справі 465/6677/16-а та від 13.03.2020 у справі № 161/11159/16-а.

Суд також зазначає, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених є обґрунтованим, навіть коли факт порушення ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 25.09.2019 справа № 127/19283/17, від 02.12.2019 справа № 766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що належними та достатніми доказами підтверджено факт порушення позивачем пп."ґ" п.2.1 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача на те, що відповідачі в порушення статті 61 Конституції України її двічі притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те саме адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки постанови складені за різним складом та змістом правопорушення.

З огляду на все вищевикладене, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є правомірною та скасуванню не підлягає.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене та надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 255, 257, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Топора Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.03.2021 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда