Справа № 120/1004/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 березня 2021 р. Справа № 120/1004/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

09.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у адміністративній справі № 120/700/20-а, відповідачем здійснено перерахунок її пенсії, однак під час перерахунку відповідач розрахував заробітну плату для обчислення пенсії отриманої у період з 01.01.1992 року по 31.10.1992 року та з 01.11.1992 року по 31.08.1993 року без врахування районного коефіцієнта місцевості 15%, у зв`язку із чим, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вважає, що з дня набрання чинності Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року не передбачено включення в заробітну плату для обрахунку пенсії північної надбавки та районного коефіцієнту, а тому виключення із заробітної 15% коефіцієнта місцевості з 01.01.1992 по 31.08.1993 року здійснено правомірно.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/700/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у справі №120/700/20-а адміністративний позов задоволено. Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені рішенням суду від 13.04.2020 року у справі №120/700/20-а не доказуються при розгляду даної справи.

Судом у адміністративний справі №120/700/20-а встановлено, що ОСОБА_1 з 1962 по 1995 рік працювала лікарем в поліклініці медсанчастини підприємства "Єкібастузвугілля" та за сумісництвом викладала у медичному училищі м. Єкібастуз Павлодарської області Казахської ССР.

З 19.06.1993 року по 30.09.1995 року перебувала на обліку у відділі соціального захисту населення м. Єкібастуз республіки Казахстан та отримувала пенсію за віком.

1995 року переїхавши на постійне місце проживання до України стала на облік до відділу соціального захисту населення Ленінського районну м. Вінниці.

Пенсія за віком в Україні призначена з 01.10.1995 року.

01.03.2019 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії, в результаті чого розмір пенсії склав 2019,51 грн.

30.09.2019 року позивач звернулась на адресу пенсійного фонду із вимогою про надання протокольного рішення яким було здійснено перерахунок.

21.10.2019 року відповідачем надано лист-відповідь у якому зазначає, що угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД передбачено, що розмір розрахунку (доходу) визначається виходячи із офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії в державі за новим місцем проживання. З огляду на те, що курс Казахського тенге до гривні застосовується до заробітку, взятого після дати 15.11.1993 року, тому, відповідно Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 суми заробітної плати перераховуються в гривні у співвідношенні 1:100000.

Не погоджуючись із таким діями, позивач звернулась з позовом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у справі №120/700/20-а, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком з 01.03.2019 року згідно протокольного рішення № 48 від 24.02.2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.03.2019 року відповідно вимог п. 3 ст. 6 "Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення" від 15.03.2019 року із включенням до заробітної плати з якої нараховується пенсія, період з 01.09.1991 року по 31.08.1993 року, виплаченої заробітної плати з 01.09.1991 року по 31.12.1991 року згідно довідки № 21 від 14.02.2013 року виданої КГП на ПХВ "Поліклініки № 1" м. Єкібастуза, Павлодарської області Республіки Казахстан та заробітної плати, виплаченої з 01.11.1992 року по 31.08.1993 року в іноземній валюті, відповідно до курсу українського карбованця Республіки України до карбованця Республіки Казахстан, вказаного в довідці Національного банку України від 16.09.2016 року № 40-0004/41408.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у справі № 120/700/20-а, відповідачем здійснено перерахунок пенсії, однак під час перерахунку відповідач розрахував заробітну плату для обчислення пенсії отриманої у період з 01.01.1992 року по 31.10.1992 року та з 01.11.1992 року по 31.08.1993 року без врахування районного коефіцієнта місцевості 15%.

Позивач не погоджується із такими діями відповідача та вважає, що районний коефіцієнт місцевості 15% має бути врахований в заробітну плату, з якої обчислюється пенсія, у зв`язку із чим, звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 2 Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від 21.09.1995 року визначено, що ця Угода поширюється на всі види державного пенсійного забезпечення громадян, що встановлені або будуть встановлені законодавством кожної з держав.

Згідно статті 4 цієї Угоди, пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Казахстан та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законодавства тієї держави, на території якої вони проживають.

Як встановлено судом у адміністративний справі №120/700/20-а, на момент призначення/переведення пенсії позивачки на території України (01.10.1995 рік) діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" в редакції від 13.03.1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

У заробіток для обчислення пенсії членам колгоспів включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу.

У заробіток для обчислення пенсії включається за відповідні періоди допомога по тимчасовій непрацездатності чи середній заробіток, що зберігається за працівником.

У заробіток для обчислення пенсії особам, які не підлягають державному соціальному страхуванню (пункт "д" статті 3), включаються всі види грошового забезпечення, аналогічні тим видам оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Членам колгоспів, інших кооперативів, працівникам радгоспів та інших підприємств і організацій, які одержують поряд з грошовою оплатою натуральну, на вартість якої нараховуються страхові внески, ця натуральна оплата при визначенні середньомісячного заробітку враховується за державними роздрібними цінами того періоду, коли провадилася оплата праці.

Суд зазначає, що районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини РФ.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, яка дає право на встановлення такого коефіцієнту.

Суд зауважує, що Закон України "Про пенсійне забезпечення", який був чинним на час призначення пенсії, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії районного коефіцієнта.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03 серпня 1972 року Законом СРСР від 15 травня 1990 року № 1480-I (далі - Закон СРСР № 1480-I) «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 Закону СРСР № 1480-I передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29 лютого 1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону СРСР № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Частина 4 цієї статті визначала, що особам, які прибули на постійне проживання в райони, зазначені в частині першій цієї статті, з інших регіонів країни, для яких районні коефіцієнти не встановлено чи встановлено в меншому розмірі, заробіток для обчислення пенсії перераховується шляхом застосування районного коефіцієнта з додержанням правил, що діють у цьому районі.

Виходячи з наведеного суд вважає, що дії відповідача щодо виключення із заробітної плати позивача районного коефіцієнту є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 28 вересня 2018 року у справі № 671/86/15-а та від 30 травня 2019 року у справі № 348/2974/14-а, від 06 лютого 2020 року у справі №348/2381/16-а та постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 09.10.2019 року у справі №489/5283/16-а.

Доводи позивача про те, що відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок її пенсії з 01.03.2019 року із включенням заробітної плати виплаченої з 01.11.1992 року по 31.08.1993 року в іноземній валюті, відповідно до курсу українського карбованця Республіки України до казахстанського тенге, суд вважає безпідставними, оскільки згідно листа Національного банку України від 26.04.2016 року №40-0004/36261, до 15.11.1993 року на території Республіки Казахстан в якості платіжного засобу функціонував карбованець СРСР.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на норми Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення, перерахунку пенсії.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо виключення з заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія, районного коефіцієнту за період її роботи з 01.01.1992 року по 31.10.1992 року та з 01.11.1992 року по 31.08.1993 року є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Суд, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлене 15.03.2021 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович