Справа № 642/125/21
Суддя: Пашнєв В. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"15" березня 2021 р.
Справа № 642/125/21
Провадження№ 2-а/642/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді- Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря -Клименко О.О.,

розглянувши в спрощеному провадженні без виклику сторін справу за адміністративним позовомм ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Пашечка Олексія Вікторовича Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАН №3613020 від 29.12.2020 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 425,00 грн..

Позивач вважає таку постанову протиправною та незаконною, оскільки він проїхав перехрестя Полтавського шосе та вулиці Шевченка у смт. Пісочин Харківської області 29.12.2020 року о 09 годині 39 хвилин на зелений сигнал світлофора. Додатково він зазначив, що факт скоєння адміністративного правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор. Позивач звертає увагу суду на тому, що на відео, яке йому було продемонстроване під час складання постанови серії ЕАН №3613020 від 29.12.2020 не було зафіксовано його транспортного засобу KIA SORENTO з д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із чим вважає, що постанова у його відношенні була винесена безпідставно, у зв`язку із чим він і звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування такої.

Ухвалою суду від 15.01.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, належним чином, заяв та клопотань до суду не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративне порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що постановою серії ЕАН №3613020 від 29.12.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу розміром 425, 00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , 29.12.2020 року о 09 годині 39 хвилин на перехресті Полтавського шосе та вулиці Шевченка у смт. Пісочин Харківської області, керуючи транспортним засобом KIA SORENTO з д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України.

Вказана постанова складена інспектором 3 батальйону 5 роти УПП в Харківській області ДПП Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Пашечком Олексієм Вікторовичем.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за, зокрема, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до п. 8.7.3. Правил дорожнього руху України, Сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Пунктом 9 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", в якості поліцейського превентивного заходу, дозволено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в не автоматичному режимі.

Позивач в позові посилається на те, що факт скоєння адміністративного правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор, що був у відповідача, проте на відео, на яке спирався відповідач як на доказ порушення позивачем правил дорожнього руху, та наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, взагалі не було зафіксовано транспортного засобу позивача KIA SORENTO з д.н.з. НОМЕР_1 .

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування ( ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує ВС у постановах від 24.04.19 р. (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.18 р. (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.18 р. (справа № 743/1128/17), від 15.11.18 р. (справа № 524/7184/16-а).

Жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України відповідачем не надано та судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові КАС ВС від 26.04.2018р. у справі №338/1/17.

Позивач скориставшись правом подання до суду вказаного позову - заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно з вимогами чинного законодавства та правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Оскільки відповідачем не доведено та судом не встановлено доказів правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови та факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, з УПП в Харківській області ДПП слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454, 00 грн. Стягуючи вказані кошти з УПП в Харківській області ДПП, суд виходить з положень ч.1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 72, 73, 75-77,286 КАС України, ст.ст. 122, 222, 245, 247, 251, 258, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Пашечка Олексія Вікторовича Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 5 роти УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Пашечка Олексія Вікторовича Управління патрульної поліції в Харківській областісерії ЕАН №3613020 від 29.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425, 00 грн..

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у 10-денний строк з дня оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.Г. Пашнєв