Справа № 161/17949/20
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/73/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Сильчука Романа Михайловича, Управління патрульної поліції у Волинській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2020 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом первинно до старшого сержанта 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Сильчука Р.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що 31.10.2020 відповідачем складена постанова серії ЕАМ №3363845, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

У зв`язку із тим, що на переконання позивача, при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях наявні ознаки проступку передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, натомість переконаний, що його дії слід кваліфікувати за ст.125 КУпАП, оскільки він не починав рух і не змінював його напрямок. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з УПП у Волинській області ДПП понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою від 19.11.2020 позов прийнято до розгляду, в справі відкрито провадження, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.

10.12.2020 у встановлений в ухвалі строк, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Зауважує, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із порушенням останнім п.9.8 ПДР України є вірним, оскільки ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не увімкнення за загальним правилом настає адміністративна відповідальність саме за вказаною вище нормою КУпАП а не за ст.125 КУпАП. Вважає, що посилання позивача на те, що за ч.2 ст.122 КУпАП настає відповідальність лише за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами лише при початку руху чи зміні напрямку руху транспортного засобу є необґрунтованими є необґрунтованими, натомість поліцейський при винесенні постанови виконував надані йому функції, діяв в межах повноважень та на підставі закону, а адміністративне стягнення застосовано щодо позивача в межах санкції належної статті.

Одночасно з цим, представником відповідача заявлено про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Ухвалою суду від 18.12.2020 до участі у справі співвідповідача залучено - Управління патрульної поліції у Волинській області.

В судовому засіданні 04.02.2021 позивач ОСОБА_1 пояснив, що заявлений адміністративний позов підтримує в повному обсязі. Вважає, що штраф за не увімкнене світло фар відсутній, можливе застосування лише попередження. В ночі згоріло все освітлення автомобіля, а в день треба було їхати.

Представник позивача Мамченко І.О. зазначив, що ч.2 ст.122 КУпАП не передбачає відповідальності за їзду без освітлення, лише при початку чи зміні напрямку руху транспортного засобу. Згідно п.9.1 ПДР, увімкнене ближнє світло фар за межами міста в світлу пору доби не є попереджуючим сигналом. Додав, що ОСОБА_1 демонстрував поліцейським, що світло в автомобілі перегоріло. Переконаний, що за вказаних обставин щодо позивача повинно бути застосовано попередження в межах санкції ст.125 КУпАП

В судове засідання 03.03.2021 учасники судового розгляду не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні судом проведено окрему процесуальну дії - оглянуто відеозапис DVD-R диску наданий Управлінням патрульної поліції у Волинській області, наданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205, ст. 262 КАС України та у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.10.2020 старшим сержантом 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Сильчука Р.М. винесено постанову серії ЕАМ №3363845 від 31.10.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП, у зв`язку із тим, що останній 31.10.2020 о 09 год. 35 хв. на 382 км + 400 м дороги АМ07 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mersedes-Benz Vito, н.з. НОМЕР_2 , без увімкнених фар ближнього світла або денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ДПР України, що кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою вирішено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив правила користування попереджувальними сигналами, а саме не ввімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, диспозиція даної статті не містить такого формулювання як керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар, однак, у постанові зроблено посилання на п.9.8 Правил дорожнього руху України.

В розділі 9 (Попереджувальні знаки), з пункту 9.8 Правил дорожнього руху України слідує, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5,8 назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Так, із п. 9.8 Правил дорожнього руху України вбачається, що у період з 1 жовтня по 1 травня у світлу пору доби на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути включені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар, і оскільки позивач керував автомобілем 22 січня 2021 року, рухаючись за межами населеного пункту, він мав включити денні ходові вогні, або ж ближнє світло фар.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечує той факт, що керував транспортним засобом без включених денних ходових вогнів, однак, вважає, що відповідальність за дане правопорушення передбачена іншою статтею КУпАП, а не ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою встановлено відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Окрім того, згідно надано відеозапису з місця вчинення правопорушення, наданого до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом поза межами міста без увімкнених денних ходових вогнів 31 жовтня 2020 року.

Пункт 9.8 ПДР України знаходиться у Розділі 9. Попереджувальні сигнали.

Стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом без користування денними ходовими вогнями або режимом ближнього світла фар.

Водночас, стаття 125 КУпАП встановлює, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

За таких обставин, враховуючи вказані законодавчі положення, суд приходить до висновку, що за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар) настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені позивачем обставини відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем суду не було представлено жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем старшим сержантом 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Сильчуком Романом Михайловичем невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом без увімкнених за межами населеного пункту денних ходових вогнів чи ближнього світла фар, позовні вимоги в частині скасування постанови підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України, справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 підлягає надісланню на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Щодо стягнення заявлених позивачем судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім того, згідно ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно квитанції №1-1945К від 09.11.2020, ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 420 грн. (а.с.1).

Окрім того, згідно попереднього розрахунку вартості робіт (послуг) з надання правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 09.11.2020 №60 укладеного із ОСОБА_1 , загальна вартість наданих послуг становить 2 300 грн. Факт оплати позивачем вказаних послуг у визначеному розмірі підтверджується квитанцією №1-1939К від 09.11.2020 (а.с.6)

Тому, відповідно до вимог ст.139 КАС України з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 420,20 грн. та витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 2 300 грн.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого сержанта 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Сильчука Романа Михайловича, Управління патрульної поліції у Волинській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення -- задовольнити.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (43005, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 20 копійок та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2 300 (дві тисяч триста) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій