Справа № 380/10970/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року справа №380/10970/20

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник Л.В.,

за участі:

представника позивача - Перунова В.В, згідно договору,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, наказу,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Департамент економічного розвитку ЛМР, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною вимогу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.03.2020 №23/Р-3-690 щодо зобов`язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у строк до 23.03.2020 добровільно демонтувати самовільно встановлені спеціальні конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 -2 шт.) на фасаді буд. АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 06.05.2020 № 28Д в частині зобов`язання КП «Адміністративно-технічне управління» до 07.11.2020 виконати демонтаж самовільно встановлених спеціальних конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 - 2 шт.) на фасаді буд. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ФОП ОСОБА_1 використовує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору суборенди №05/20 від 01.03.2020. На фасаді вказаного приміщення, праворуч від входу станом на 03.03.2020 були наявні крейдові дошки, які містили надписи «РАКИ», «ПИВО» та «VARVAR». 18.03.2020 позивачем отримано від Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вимогу №23/Р-3-690, в якій пропонувалося добровільно демонтувати самовільно встановлені рекламні конструкції зовнішньої реклами ( розміром - 0,57Ч0,85,2 шт.). На підставі наказу від 06.05.2020 № 28Д, винесеного відповідачем, працівниками комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» було проведено демонтаж зазначених рекламних конструкцій зовнішньої реклами. Позивач вказує, що оскаржувана вимога та наказ є протиправними, оскільки розміщені на фасаді будинку вивіски, крейдові дошки з абстрактними словами «РАКИ», «ПИВО» та надписом «VARVAR» не містять закликів до придбання товару, що реалізується позивачем, не є інформацією, призначеною сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а відтак, не потребують спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Відтак, позивач вважає оскаржувану вимогу та наказ протиправними, та такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача, у зв`язку із чим звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Ухвалою судді від 01.12.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 16.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали про відкриття провадження від 16.12.2020 та копію позовної заяви з додатками надіслано на офіційну електронну адресу відповідача: 28.12.2020, про що свідчить інформація про підтвердження направлення та отримання документів засобами електронного зв`язку.

Протокольною ухвалою суду від 15.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2021 позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 03.03.2021, не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В попередні засідання також не з`являвся, свого відношення до позову не висловив та правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

На підставі договору суборенди приміщення від 01.03.2020 №05/02, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній є суборендарем приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 51,5 кв. м.

Пунктом 1.2 цього договору визначено, вказане що приміщення передається в суборенду для здійснення підприємницької діяльності суборендаря.

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради виявлено факт самовільного встановлення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на фасаді будинку АДРЕСА_1 . Розмір площини рекламних конструкцій складає 0,57x0,85 (2 шт.).

Згідно фотоматеріалів, праворуч біля входу приміщення, розміщені конструкції (крейдові дошки), на яких вказані написи: «РАКИ», «ПИВО» ( місце №1 на фото) та на іншій конструкції - «VARVAR» (місце №2 на фото).

18.03.2020 Департаментом економічного розвитку ЛМР надіслано на адресу позивача вимогу № 23/Р-3-690, в якій повідомлено про порушення вимог ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» та запропоновано добровільно демонтувати самовільно встановлені конструкції в термін до 23.03.2020, про що повідомити КП «Адміністративно-технічне управління» листом з долученням світлин місця після демонтажу. При цьому на позивача буде накладено обов`язок компенсації витрат по демонтажу та зберіганню конструкцій.

Наказом Департаменту економічного розвитку ЛМР від 06.05.2020 №28-Д «Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами» зобов`язано КП «Адміністративно-технічне управління» до 07.11.2020 демонтувати самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами розміщені. Вказаний наказ містить перелік адрес (місць розташування), за якими на фасадах будівель знаходяться спеціальні рекламні конструкції без відповідних дозволів, у тому числі за адресою: вул. Валова, 23 (порядкові номери в наказі 17,18).

Згідно акта №18 проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 11.08.2020, на підставі наказу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 06.05.2020 № 28-Д «Про демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій зовнішньої реклами», працівниками КП «Адміністративно-технічне управління» здійснено демонтаж спеціальних конструкцій на фасаді будинку (розміром 0,57 x 0,85 (2 шт.), за адресою: м. Львів, Галицький район, вул. Валова, буд.23/10.

Вважаючи оскаржувану вимогу та наказ відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Засади рекламної діяльності в Україні, а також відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України регулює Закон України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96- ВР (далі - Закон України «Про рекламу»).

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Цією ж статтею передбачено, що зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно ч. 8 ст. 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Положеннями ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Статтею 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні ч. 8 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», а отже її розміщення не потребує одержання відповідного дозволу.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29 грудня 2003 року (далі - Типові правила).

При цьому, відповідно до п. 2 Типових правил спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

За приписами п. 45 Типових правил контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 46 Типових правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих правил звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Згідно п. 48 Типових правил №2067 вивіски чи таблички повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

Відповідно до п. 49 Типових правил демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території.

Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Рішенням виконкому Львівської міської ради №569 від 21.05.2010 року затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Львові.

Відповідно до п.п. 2.1. пункту 2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена у будь-якій формі та у будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такої особи чи такого товару. Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, а вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відтак, реклама - це інформація, а вивіска чи табличка - спосіб розміщення інформації. Вивіска чи табличка може мати як рекламний характер, так і інформаційний характер.

Суд звертає увагу, що відповідно до закріплених визначень в Законі України «Про рекламу» є два критерії розмежування вивісок та зовнішньої реклами - місце розташування та зміст інформації, оскільки зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до Типових правил вивіски чи таблички повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Проте, обмеження щодо розміру стосується виключно правил використання вивісок, порушення яких має наслідком застосування відповідальності, зокрема, у вигляді демонтажу, як це передбачено п. 49 Типових правил, натомість не змінює належність такої конструкції до вивісок (таблички), а не реклами, оскільки не є критерієм розмежування рекламного носія та інформаційної таблички.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 814/2539/14.

Як вже було зазначено вище, інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні ч. 8 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

Судом з наявних у матеріалах справи фотоматеріалів встановлено, що на фасаді приміщення по вул. Валовій, 23 у м. Львові, в якому на праві договору суборенди здійснює діяльність позивач, не вище першого поверху (праворуч від входу) розміщено конструкції у формі крейдових дошок, на одній з яких зазначено написи «ПИВО», «РАКИ», на другій - «VARVAR», розмірами 0,57 x 0,85 кожна.

Візуальний аналіз вказаних конструкцій дає підстави зробити висновок, що такі конструкції і написи на них носять інформаційний характер, не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою.

Вказані написи не конкретизують сорту чи асортименту товару, які міг би використовувати у своїй підприємницькій діяльності позивач, вказані написи на дошці не є рекламою, оскільки не вказують на конкретний, індивідуально визначений товар, із зазначенням найменування, якісні показники, країну походження, виробника, тощо.

Крім того, такі конструкції розташовані на будинку не вище першого поверху, біля входу у таке приміщення, що дає підстави ідентифікувати їх як вивіски або таблички.

Суд додатково наголошує, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №323/1767/17, від 04.09.2019 у справі №1340/4421/18, від 11.11.2019 у справі №323/1360/17.від 27.02.2020 у справі №405/4704/15-а, від 25.03.2020 у справі №461/4489/16-а.

Отже, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не доведено правомірність видачі ним оскаржуваних вимоги наказу та не надано жодних доказів, які підтвердили б те, що вказані конструкції, а саме розміщені позивачем крейдові дошки з написами «РАКИ», «ПИВО» та «VARVAR» на фасаді будівлі по вул. Валовій, 23, у м. Львові, є рекламою, а отже, потребує спеціального дозволу на її розміщення.

З урахуванням вищенаведеного, винесені вимога Департаменту економічного розвитку ЛМР від 18.03.2020 №23/Р-3-690 щодо зобов`язання ФОП ОСОБА_1 у строк до 23.03.2020 добровільно демонтувати самовільно встановлені спеціальні конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 - 2 шт.) на фасаді буд. №23 вул. Валовій у м. Львові та наказ Департаменту економічного розвитку ЛМР від 06.05.2020 № 28Д в частині зобов`язання КП «Адміністративно-технічне управління» до 07.11.2020 виконати демонтаж самовільно встановлених спеціальних конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 - 2 шт.) на фасаді буд. №23 на вул. Валовій у м. Львові є протиправними та підлягають скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений судовий збір ФОП ОСОБА_1 у розмірі 4202,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною вимогу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.03.2020 №23/Р-3-690 щодо зобов`язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у строк до 23.03.2020 добровільно демонтувати самовільно встановлені спеціальні конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 - 2 шт.) на фасаді буд. АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 06.05.2020 № 28Д в частині зобов`язання комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до 07.11.2020 виконати демонтаж самовільно встановлених спеціальних конструкції зовнішньої реклами (0,57 x 0,85 - 2 шт.) на фасаді буд. АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (, місцезнаходження: пл. Ринок, буд.1, м. Львів, 79006) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири гривні) рівно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.03.2021

Суддя Потабенко В.А.