Справа № 440/6412/20
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 р.Справа № 440/6412/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 07.12.20 року по справі № 440/6412/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2020 № 0-1616 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що контролюючий орган безпідставно нарахував суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 22.05.2020 № 0-1616.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Полтавській області, подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що позивач як фізична особа - власник об`єкта нежитлової нерухомості, призначеного для використання безпосередньо у сільськогосподарській, діяльності не є сільськогосподарським товаровиробником, а тому належне йому майно є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказує, що постанови Верховного Суду, які застосував суд першої інстанції не є тотожними за обставинами справ до даних правовідносин. Посилається на постанову Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 520/8580/18. З урахуванням вищенаведеного, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

09.03.2021 року, через засоби електронного зв`язку, (не через систему "Електронний суд") до суду, від імені представника позивача Порубльового С.В., подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання від імені представника позивача Порубльового С.В. надійшло на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду, проте, вказані файли не підписані електронним цифровим підписом, що підтверджується актом про відсутність ЕЦП.

Згідно з частинами сьомою, восьмою, десятою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 року № 851-IV (далі - Закон № 851) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис (ч.1 ст.6 Закону № 851).

За правилами ч.1 ст.7 Закону № 851 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону № 851).

Таким чином, оскільки клопотання не містить електронного цифрового підпису, воно не є документом, в розумінні вищезазначених норм, у суду відсутні передбачені законом підстави для його розгляду.

Колегія суддів зауважує, що явка позивача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася, представник позивача Порубльового С.В. та позивач не позбавлені були права подати додатково письмові пояснення по суті справи або повідомити про наявність інших доказів, які не були раніше подані до суду, якщо б вважало це за необхідне.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, враховуючи можливість розгляду справи без надання усних пояснень позивачем та представником позивача Порубльового С.В., з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача сторін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 не зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як ФОП.

Згідно договору про виділ частки спільного майна в натурі (поділ) нежитлового приміщення, будівлі корівника від 03.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовичем А.М. за № 307, у приватну власність ОСОБА_1 переходить: приміщення будівлі корівника "A,a,al,a2": приміщення 1-1 площею 38,2 кв.м., приміщення 1-2 площею 126,8 кв.м., тамбур 1-3 площею 13,0 кв.м., приміщення l-4 площею 101,1 кв.м., тамбур 1-5 площею 13,1 кв.м., приміщення 1-6 площею 127,3 кв.м., приміщення 1-7 площею 74,9 кв.м., приміщення 1-8 площею 241,5 кв.м., приміщення 2-1 площею 5,8 кв.м., приміщення 2-2 площею 33,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 12,9 кв.м., приміщення 3-1 площею 15,2 кв.м., загальною площею 813 кв.м., навіс літ. Ан, вбиральня літ.Б, огорожа, № 1, зливна яма літ. І, розташовані на земельній ділянці площею 0,2913 га, кадастровий номер - 322481703:03:002:0056, яка належить ОСОБА_1 . Адреса нежитлового приміщення, будівлі корівника, що після укладення та державної реєстрації цього договору належить ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Право власності на виділений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 20235186 від 03.05.2017.

22.05.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік на загальну суму 50889,74 грн, про що складено податкове повідомлення-рішення № 0-1616 .

Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71 -VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

Згідно з п. 10.2-1 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Відповідно до п. 12.3.3. ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.

Контролюючі органи не пізніше 25 серпня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та/або зборів на відповідних територіях, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Пункт 12.4.ст. 12 Податкового кодексу України передбачає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:

12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

12.4.3. прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пункт 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що офіційно оприлюднене рішення гро встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до п. 265.1. ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з:

265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

265.1.2. транспортного податку;

265.1.3. плати за землю.

Відповідно до п. 266.5.1. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 3 від 02.07.2018 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, замінне від земельної ділянки, на 2019 рік на території Кам`янопотоківської сільської ради», установлено на території Кам`янопотоківської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до Додатку 1 до вказаного рішення код 1271 будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, код 1271.1. - будівлі для тваринництва - ставка податку за 1 кв.м. для фізичних та юридичних осіб дорівнює 0.

Згідно технічного паспорта та документів на право власності, вбачається, що у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлове приміщення - корівник, що згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000 - 1271.1 «Будівлі для тваринництва».

Отже, ставка податку для належного ОСОБА_1 корівника дорівнює 0.

Враховуючи вищенаведене, податковий орган незаконно нарахував позивачу податок по іншій ставці, ніж визначена рішенням сільської ради.

З урахуванням вищенаведеного, того що рішенням Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 3 від 02.07.2018 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, замінне від земельної ділянки, на 2019 рік на території Кам`янопотоківської сільської ради» для будівель сільськогосподарського призначення, в тому числі будівлі для тваринництва, встановлено нульову ставку податку за 1 кв.м. для фізичних та юридичних осіб, доводи відповідача щодо правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 22.05.2020 № 0-1616 є помилковими.

Щодо посилань відповідача, в апеляційній скарзі на те, що рішення в судових справах, які були взяті до уваги Полтавського окружного адміністративного суду під час прийняття рішення, не можуть бути використані під час розгляду, оскільки не є тотожними за обставинами справи до даних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на рішення Верховного Суду в подібних правовідносинах, хоча й не в аналогічних по певним моментам застосування законодавства про забезпечення позову.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку справу вирішено вірно.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 440/6412/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 15.03.2021 року