Справа № 640/2998/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2998/20 Головуючий у 1 інстанції - Смолій І.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Глуско Рітейл» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2019 в частині застосування штрафу у розмірі 32 650, 24 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2019 відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Глуско Рітейл», результати якої оформлені актом № 335/28-10-45-06/24812228.

Перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних. Зазначених у додатку № 1 до акту камеральної перевірки (а.с. 12).

Позивач не погоджується з порушенням строку реєстрації наступних податкових накладних:

- податкова накладна від 31.12.2018 №10575, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6642, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6638, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6675, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6640, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6634, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6669, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6645, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6636, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6836, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6639, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6677, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6667, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6644, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6708, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6646, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6635, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6633, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6676, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6670, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6681, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6666, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6651, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6650, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6671, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6680, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6649, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6647, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6679, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день;

- податкова накладна від 21.12.2018 №6672, дата реєстрації - 16.01.2019, з затримкою 1 календарний день.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 19.11.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 та згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 39 154, 45 грн. та у розмірі 20 % у сумі 4,82 грн., в розмірі 30 % у сумі 340, 76 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням позивачем подано скаргу до ДПС України.

Рішенням від 23.01.2020 № 2863/6/99-00-08-05-05-06 ДПС України спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення частково протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині застосування штрафу у розмірі 32 650, 24 грн., позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2019 в частині застосування штрафу у розмірі 32 650, 24 грн. підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування.

Водночас, в силу вимог статей 109, 110 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.

Отже, у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.

Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.

Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини. У свою чергу, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 819/777/17, від 26.06.2018 у справі № 808/2127/17, від 12.02.2019 у справі № 802/2253/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в контексті значення поняття «вина» слід виходити з того, що платника податків можна вважати винним, якщо юридичним фактом, що лежить в основі протиправних дій такого платника, є події і фактичні обставини, виникнення яких зумовлено його певними протиправними діями або бездіяльністю. Як наслідок, платник податків вважається винним в порушенні законодавства, якщо він мав можливість для дотримання вимог законодавства, однак не здійснив всіх належних для цього заходів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 15.01.2019 (впродовж проміжку часу з 16 до 18 години) за допомогою програмного забезпечення М.е.doc. було відправлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.12.2018 № 10575, від 21.12.2018 № 6642, від 21.12.2018 № 6638, від 21.12.2018 № 6675, - від 21.12.2018 № 6640, від 21.12.2018 № 6634, від 21.12.2018 № 6669, від 21.12.2018 № 6645, від 21.12.2018 № 6636, від 21.12.2018 № 6836, від 21.12.2018 № 6639, від 21.12.2018 № 6677, від 21.12.2018 № 6667, від 21.12.2018 № 6644, від 21.12.2018 № 6708, від 21.12.2018 № 6646, від 21.12.2018 № 6635, від 21.12.2018 № 6633, від 21.12.2018 № 6676, від 21.12.2018 № 6670, від 21.12.2018 № 6681, від 21.12.2018 № 6666, від 21.12.2018 № 6651, від 21.12.2018 № 6650, дата від 21.12.2018 № 6671, дата від 21.12.2018 № 6680, від 21.12.2018 № 6649, від 21.12.2018 № 6647, від 21.12.2018 № 6679, від 21.12.2018 № 6672. Підтвердженням про направлення даних податкових накладних є скріншоти з електронного кабінету позивача в системі М.е.doc, квитанції про направлення на реєстрацію.

При цьому, квитанції № 1 про неприйняття зазначених вище податкових накладних надіслані позивачу 16.01.2019, тобто наступного дня.

Таким чином, оскільки квитанції про неприйняття податкових накладних були сформовані та направлені позивачу після закінчення операційного дня (на наступний день), то відповідно до положень абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відповідні податкові накладні вважаються зареєстрованими датою їх надіслання (в даному випадку - 15.01.2019).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 160/5380/19.

Водночас, спірним податковим повідомленням-рішенням на позивача накладено штраф на підставі пункті 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної за наявності його вини.

Отже, враховуюче вищевикладене та те, що позивачем були вчинені дії з метою реєстрації спірних податкових накладних в межах строку, наданого Податковим кодексом України для такої реєстрації, а відповідач, в свою чергу, не надав доказів надіслання позивачу квитанцій про прийняття або неприйняття таких податкових накладних протягом операційного дня 15.01.2019 (з 08-00 годин до 20-00 годин), колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 32 650, 24 грн. та для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2019 в цій частині були відсутні, у зв`язку із чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.