Справа № 200/9891/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року справа №200/9891/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 200/9891/20-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУПФУ в Донецькій області, відповідач) про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 18 серпня 2020 року у розмірі 85335,19 грн. Також позивач просив суд звернути рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року позов задоволений: стягнуто з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену пенсію за період з 1 січня 2016 року по 18 серпня 2020 року у розмірі 85335,19 грн.; звернуто до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 61-63).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт, посилаючись на висновки Верховного Суду в постановах від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18, від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 25.06.2020 року у справі № 0240/2226/18, вважає, що спір у цій справі є тотожним спору у справі № 200/1183/20-а, оскільки виник між тими ж сторонами, про той самий предмет позову із тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення у справі № 200/1183/20-а, тому цей спір в окремому судовому проваджені не розглядається. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача виконати судове рішення (а.с. 68-71).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 200/1183/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФУ в Донецької області задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % грошового забезпечення до 70 % з 1 січня 2016 року по теперішній час; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по теперішній час з урахуванням вже виплачених сум (а.с. 16-19).

Рішення набрало законної сили 19.08.2020 року на підставі ухвали суду апеляційної інстанції від 19.08.2020 року, якою повернуто апеляційну скаргу відповідача (а.с. 21).

На виконання рішення у справі № 200/1183/20-а відповідачем нараховано пенсію позивачу за період з 1 січня 2016 року по 18 серпня 2020 року в сумі 85335,19 грн. Заборгованість буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с. 22, 34).

Таким чином, заборгованість з пенсії в сумі 85335,19 грн. нарахована позивачу та ця сума не є спірною між сторонами.

Згідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 14 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Апелянт вважає, що позивач не може звертатися з позовом щодо спонукання відповідача виконати рішення суду у справі № 200/1183/20-а, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18, від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 25.06.2020 року у справі № 0240/2226/18.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на вищевказані рішення, оскільки вони не стосуються спірних правовідносин.

Апеляційним судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04.03.2020 року у справі № 219/11809/19-а.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену пенсію за період з 1 січня 2016 року по 18 серпня 2020 року у розмірі 85335,19 грн.; звернення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 200/9891/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова