Справа № 803/130/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 березня 2021 року ЛуцькСправа № 803/130/16
Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді Костюкевича С. Ф.,
суддів Димарчук Т.М., Смокович В.І.,
при секретарі судового засідання Філімоновій О.В.,
за участю представника позивача Самчука А.М,
представника відповідача Мельничука М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2015 року №3416-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлення на роботі.
Ухвалою суду від 26.10.2020 року допущено у справі заміну первісного відповідача Державної фіскальної служби України його правонаступником Державною податковою службою України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2015 року №3416-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Організаційно-розпорядчого департаменту Державної фіскальної служби України з 27 жовтня 2015 року. Стягнуто з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 810 983,04 (вісімсот десять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 04 копійки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24.02.2021 року представник позивача подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року заяву представника позивача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу повернуто позивачеві у зв`язку з тим, що остання не підписана представником.

03.03.2021 року представник позивача повторно подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що позивач у цій справі поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., тому просить винести додаткове рішення у справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Представник відповідача у поданому суду запереченні щодо заяви про стягнення витрат на правову допомогу заперечив, просив в ухваленні додаткового рішення відмовити.

В судовому засіданні представник позивача просив ухвалити додаткове рішення та задовольнити заяву про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в ухваленні додаткового рішення відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору від 28.09.2020 року про надання правової допомоги, рахунку-фактури №1 від 28.09.2020 року, квитанції від 22.02.2021 року, акту виконаних робіт від 22.02.2021 року) ОСОБА_1 сплатила адвокату Самчуку А. М. кошти в загальній сумі 4 000 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту виконаних робіт від 22.02.2021 року складається з: підготовка заяв, клопотань (про поновлення провадження, про витребування доказів, про заміну відповідача, про збільшення позовних вимог, про видачу виконавчого листа, щодо компенсації витрат) - 2 000 грн.; представництво інтересів у суді - 2 000 грн.

На думку суду, вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення частково, оскільки підготовка заяв, клопотань не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Як підсумок такого аналізу, суд приходить до висновку, що присудженню на користь позивача підлягають судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000 грн. (за підготовку заяв, клопотань - 1 000 грн. та представництво інтересів у суді - 2 000 грн.).

Враховуючи предмет даного спору та тривалість часу, затраченого представником позивача на підготовку та складання заяв, клопотань, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3 000 грн. як витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.12.2019 року в справі № 520/1849/19.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України необхідно стягнути на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. Керуючись статтями 139, 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, площа Львівська, будинок 8, ідентифікаційний код 43005393) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С. Ф. Костюкевич

Судді Т. М. Димарчук

В. І. Смокович

Повне додаткове рішення суду складено 12.03.2021 року.