Справа № 280/6602/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 березня 2021 року Справа № 280/6602/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Запорізького міського центру зайнятості (69019, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16-Б)

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізького міського центру зайнятості (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Запорізького міського центру зайнятості від 23.03.2020 № НТ200323 в частині призначення позивачу розміру допомоги по безробіттю, а саме без урахування страхового стажу відповідно до частин 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

зобов`язати Запорізький міський центр зайнятості провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної допомоги по безробіттю за період з 23.03.2020 по 22.06.2020 включно, врахувавши для визначення розміру допомоги по безробіттю страховий стаж та середній заробіток за час роботи на АТ «ЗАлК» () за період з 01.07.2020 по 03.02.2020 включно, та виплатити різницю між виплаченою сумою допомоги по безробіттю за вказаний період та нарахованою сумою допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу та середнього заробітку за час роботи на АТ «ЗАлК» () за період з 01.07.2020 по 03.02.2020 включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірним наказом їй призначено допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі, у зв`язку із неврахуванням стажу роботи на АТ «ЗАлК». Вказує, що у період з 01.07.2019 по 03.02.2020 працювала на вищевказаному підприємстві та на її заробітну плату нараховувався єдиний соціальний внесок та перераховувався до бюджету. Разом із тим, оскільки роботодавець має заборгованість з виплати заробітної плати, поточні внески зараховувалися в рахунок погашення заборгованості за попередні роки. Вказує, що відповідальність за сплату страхових внескві несе підприємство-страхувальник. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.09.2020, у зв`язку з невідповідністю позову вимогам статті 161 КАС України, позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/6602/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.11.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. №54383), в якому зазначено, що на момент звернення ОСОБА_1 до центру зайнятості були відсутні дані щодо сплати єдиного соціального внеску за неї протягом липня 2019 року - лютого 2020 року, у зв`язку із чим позивачу призначено допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу, у мінімальному розмірі. Зазначає, що із заявою про перерахунок допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не зверталася. З урахуванням вказаних обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.12.2020, за клопотанням представника позивача, витребувано від Головного управління ДПС у Запорізькій області засвідчені належним чином: виписку з Таблиці №6 до Звіту форми Д4 АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» () за період липень 2019 року - лютий 2020 року включно (щодо застрахованої особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (щодо нарахування та сплати ЄСВ на заробітну плату вказаної особи); відомості та їх документальне підтвердження щодо сплати єдиного внеску АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» () протягом липня 2019 року - лютого 2020 року (з чіткою вказівкою про цільове призначення сплачених коштів (єдиного внеску) - визначення періоду, за який сплачувався внесок). Витребувані документи суду не надано.

26.01.2021 від представника позивача надійшла заява (вх. №4696) про долучення доказів до матеріалів справи.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи (зокрема, трудової книжки позивача, листа Запорізького міського центру зайнятості від 09.06.2020 №2272/01-22, витягів із наказів про прийняття рішення від 09.06.2020) ОСОБА_1 , після звільнення з Акціонерного товариства «Запорізький алюмінієвий виробничий комбінат» звернулася до відповідача із заявою про надання їй статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

19.03.2020 відповідачем прийнято наказ №НТ200319, яким позивачу надано статус безробітного з 16.03.2020, на підставі положень ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Наказом відповідача від 23.03.2020 №НТ200323 позивачу призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам без урахування страхового стажу відповідно до ч. 2, 4 ст. 22 , ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» протягом 360 календарних днів з 23.03.2020 по 17.03.2021.

При цьому, у зв`язку із відсутністю даних щодо сплати єдиного внеску протягом липня 2019 року - лютого 2020 року, допомога по безробіттю призначена у мінімальному розмірі.

Не погодившись із встановленням допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі, без урахування страхового стажу, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1533-ІІІ загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №1533-ІІІ право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Видами забезпечення за цим Законом є, серед іншого, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. (ч. 1 ст. 7 Закону №1533-ІІІ).

За правилами статті 22 Закону №1533-ІІІ право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1533-ІІІ встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Отже, страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону №1533-III страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Статтею 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону №2464-V).

При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464-VI)

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №2464-VI адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску несуть посадові особи платників єдиного внеску.

Пенсійний фонд України є органом, уповноваженим відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (п. 7 ст. 1 Закону №2464-VI).

Виходячи зі змісту наведених норм, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов`язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

При цьому, особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій.

Судом встановлено, що в період з липня 2019 року по січень 2020 року включно (враховуючи, що позивача звільнено 03.02.2020) із заробітної плати ОСОБА_1 роботодавцем відраховувались страхові внески в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими листками (за період листопад 2019 року - січень 2020 року), а також довідками форми ОК-5, ОК-7, наданими до суду 26.01.2021, із яких вбачається, що такі внески за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року включно зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 .

Водночас, ці внески роботодавець своєчасно в установленому порядку до бюджету не сплатив.

Таким чином, несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій, оскільки це призведе до порушення принципу рівності перед законом.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 у справі №266/970/16-а.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Запорізького міського центру зайнятості від 23.03.2020 № НТ200323 в частині призначення ОСОБА_1 розміру допомоги по безробіттю, а саме без урахування страхового стажу відповідно до частин 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

3. Зобов`язати Запорізький міський центр зайнятості (69019, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16-Б; ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перерахунок та виплату призначеної допомоги по безробіттю за період з 23.03.2020 по 22.06.2020 включно, врахувавши для визначення розміру допомоги по безробіттю страховий стаж та середній заробіток за час роботи на Акціонерному товаристві «Запорізький алюмінієвий виробничий комбінат» () за період з 01.07.2020 по 03.02.2020 включно, з урахуванням вже виплачених сум.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького міського центру зайнятості (69019, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 15.03.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко