Справа № 420/2854/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2854/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Сініцина А.С.,

за участю сторін:

представник позивача - Косинський Є.В.,

відповідач - Хлєбников О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 35, бізнес-центр «Меркурій», офіс №603-Б) про визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича, в якому просить суд:

- Визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича стосовно подання заяви та підписання акту на реалізацію майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову зазначено, що дії Приватного виконавця Хлебнікова щодо передачі на реалізацію на торгах квартири проведені з порушенням організації та порядку їх проведення, а саме: Приватний виконавець передав на реалізацію нерухоме майно, в якому постійно проживає неповнолітня дитина, без дозволу органів опіки та піклування або відповідного рішення суду та під час перебування майна під арештом.

Таким чином, дії направлені на реалізацію квартири за адресом: АДРЕСА_3 , приватним виконавцем Хлебніковим Олександром Володимировичем є протиправними, оскільки, порядок реалізації майна був проведений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме: ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 29 ЦК України, Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.

10.03.2021 року, від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 40-46). В обґрунтування зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП 62324141 виконавчі дії вчинено у чіткій відповідності до норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», та Порядку реалізації арештованого майна, боржнику направлялись всі відповідні документи та майно передано на реалізацію з дотриманням визначеного порядку, а боржником не надано обґрунтування порушених на його думку норм законодавства - позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебникова Олександра Володимировича (далі - приватний виконавець) перебувало виконавче провадження ВП №62324141 з виконання виконавчого напису № 1304, вчиненого 02.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, та належить боржнику ОСОБА_1 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації якої, задовольнити вимоги ТОВ "Універсальна факторингова компанія" у розмірі 566830,10 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису- 5000 грн.

18.01.2021р. були проведені електронні торги, на яких було реалізовано житлове приміщення, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 75,4 кв.м. за адресом: АДРЕСА_3 . На підставі цього був складений протокол № 522091 від 18.01.2021р., «Продавцем» вказаного майна є Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлебніков О.В. В результаті проведення торгів 27.01.2021 року Приватним виконавцем був підписаний акт про реалізацію предмета іпотеки.

Позивачка вважає такі дії приватного виконавця неправомірними, а тому звернулась із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404- VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 3 ст. 50 Закону № 1404-VIII, у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частин 1-5 статті 57 Закону № 1404-VIII, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Серед доводів позивача щодо неправомірності дій відповідача зазначено зокрема наступне:

- необізнаність позивача про хід виконавчого провадження;

- передача майна позивача на примусову реалізацію без дозволу органів опіки та піклування або відповідного рішення суду.

- наявність обтяження, накладеного Ухвалою суду в межах кримінального провадження.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви директора стягувача ТОВ «Універсальна факторингова компанія» - ОСОБА_7 від 03.06.2020, що надійшла до приватного виконавця 11.06.2020, та виконавчого напису № 954, вчиненого № 1304 вчиненого 02.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А.

Боржником за вказаним виконавчим документом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Стягувачем за вказаним виконавчим документом є ТОВ «Універсальна факторингова компанія», , 01402, м. Київ, вул. Саперне поле, 8.

Відповідно до статті 26 Закону 11.06.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого ВП №62324141, копію якої 11.06.2020 направлено на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Вказане відправлення повернуто на адресу приватного виконавця із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

24.07.2020, керуючись вимогами ст. 56 Закону, приватним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника - предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_2 , про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено рекомендованою поштою з повідомленням про вручення на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_4 , та адресу предмета іпотеки та місця реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 .

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 04.08.2020 року отримала копію постанови про опис та арешт майна боржника ВП № 62324141 від 24.07.2020, що була направлена на адресу предмета іпотеки та місця реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 .

Суд звертає увагу на те, що у вказаній постанові чітко зазначено, що виконавче провадження здійснюється приватним виконавцем на підставі виконавчого напису № 1304, вчиненого 02.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , а відтак боржнику було достеменно відомо про наявність зазначеного виконавчого провадження з 04.08.2020 року.

Зазначена обставина повністю спростовує твердження позивача про необізнаність щодо дій приватного виконавця зі здійснення виконавчого провадження АСВП № 62324141 з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Відповідно до п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, та абз. 7 п. З розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, обов`язковим документом є копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

З метою дотримання вимог вищевказаних нормативних актів, 15.07.2020 приватним виконавцем направлено запит до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо надання інформації про осіб (в тому числі неповнолітніх), що зареєстровані за адресою предмета іпотеки: АДРЕСА_3 .

28.07.2020 до приватного виконавця надійшла відповідь Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, згідно з якою вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано три повнолітні особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (боржник), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Всі зазначені особи зареєстровані за адресою предмета іпотеки 23.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

З урахування вказаної норми закону, єдиним належним доказом щодо місця проживання особи є державна реєстрація місця проживання або встановлення судом факту проживання такої особи.

Посилання позивача на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 по справі № 522/20777/15-ц про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є належним доказом фактичного місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , оскільки вказаним рішенням не встановлено адресу фактичного проживання цієї дитини.

Окрім того, у відповідності до ч. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Приморським районним судом м. Одеси, в рішенні від 28.10.2015 року за справою № 522/20777/15-ц , вирішено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю ОСОБА_3 , без зазначення конкретного місця її проживання (зокрема, адреси) та ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на реєстрацію місця проживання дитини за адресою проживання матері, шляхом подання відповідних документів, зокрема вказаного рішення суду, яке надає можливість змінити місце реєстрації неповнолітньої дитини без письмової згоди одного із батьків.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що приватний виконавець не знав та не міг знати про наявність рішення Приморського районного суду м. Одеси, оскільки боржник не повідомляла приватного виконавця про таке судове рішення, а інформацію, про зареєстрованих осіб приватний виконавець отримав із відповідного органу - Департаменту з надання адміністративних послуг.

Крім зазначеного, відповідно до пункту 9.11 Іпотечного договору № 1501/1207/72-269-2-1 від 01.12.2011 позивач (іпотекодавець) зобов`язаний не прописувати, не реєструвати право проживання будь-яких третіх осіб на території предмета іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя. Відомостей про таку згоду позивач у своєму позові не надає.

Враховуючи викладене, при передачі майна на примусову реалізацію, приватним виконавцем в повному обсязі дотримано вимоги п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, та абз. 7 п. 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Також, 02.10.2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Оціночна фірма «Форватор» для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості арештованого майна боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома.

04.11.2020 до приватного виконавця надійшов звіт ТОВ «Оціночна фірма «Форватор», відповідно до якого вартість арештованого майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 44,4 кв. м, яка складається з двох житлових кімнат, становить 1 100 052,00 грн.

На виконання вимог ч. 5 ст. 57 Закону на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_4 , та адресу предмета іпотеки та місця реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 , направлено відповідне повідомлення про вартість арештованого майна рекомендованою поштою з повідомленням про вручення відправлення. Згідно повідомлень про вручення обидва відправлення отримані ОСОБА_1 09.11.2020 року.

10.11.2020 приватним виконавцем підготовлено заявку на реалізацію житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 75,4 кв. м, житловою площею 44,4 кв. м, яка складається з двох житлових кімнат, що належить ОСОБА_1 .

18.01.2021 вищевказане майно, після проведення уцінки, було реалізовано на електронних торгах за лотом № 459208, переможцем яких визнано ОСОБА_6 .

22.01.2021 переможцем електронних торгів на рахунок приватного виконавця сплачено суму коштів за лот № 459208 в розмірі 836039,52 грн.

Розділом VII Порядку реалізації арештованого майна встановлено, що: протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про іпотеку» та не пізніше наступного робочого дня надсилає його Організатору.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження від виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки Організатор видає цей акт переможцю електронних торгів (покупцю), нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю.

З аналізу вказаних норм вбачається, що після проведення реалізації майна, шляхом проведення електронних торгів, після повного розрахунку переможця торгів за лот, приватний виконавець зобов`язаний видати акт реалізації предмета іпотеки, іншого порядку вчинення дій чинним законодавством не передбачено.

Після здійснення відповідних перерахувань коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, приватним виконавцем, відповідно до вимог ст. 61 Закону та ст. 41 Закону України «Про іпотеку», 27.01.2021 складено акт про реалізацію предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 44,4 кв. м, яка складається з двох житлових кімнат, що належить ОСОБА_1 , копію якого, відповідно до вимог частини 3 статті 47 Закону України «Про іпотеку», направлено до ДП «СЕТАМ».

Суд погоджується із доводами відповідача, що акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки є складовою процедури примусової реалізації майна боржника, яка не допускає інших варіантів вчинення дій приватним виконавцем, окрім як видати акт про реалізацію предмета іпотеки, тому позовна вимога про визнання протиправними дії приватного виконавця щодо підписання акту реалізації є необґрунтованою.

Щодо дій приватного виконавця з реалізації вищевказаного предмета іпотеки всупереч заборони та арешту, що встановлені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 по справі № 521/2674/19, винесеної в рамках кримінального провадження № 0000113, судом встановлено, що вказаний арешт скасовано відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2020 по справі № 521/10341/20.

Крім того, Державним підприємством «СЕТАМ» на адресу приватного виконавця та сторін виконавчого провадження на виконання абзацу четвертого пункту 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, направлялись повідомлення про призначення електронних торгів, які також містяться в матеріалах виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП 62324141 виконавчі дії вчинено у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», та Порядку реалізації арештованого майна, боржнику направлялись відповідні документи та майно передано на реалізацію з дотриманням визначеного порядку, а боржником не надано обґрунтування порушених на його думку норм законодавства, тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач діяв в межах, повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 250-251, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 35, бізнес-центр «Меркурій», офіс №603-Б) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.03.2021 року.

Суддя Бутенко А.В.

.