Справа № 340/2258/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2021 року

Київ

справа №340/2258/19

адміністративне провадження №К/9901/5058/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Єресько Л.О., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року (у складі головуючого судді Момонт Г.М.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді Лукманової О.М., суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.)

у справі №340/2258/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, в якому просив суд визнати протиправним дії відповідача щодо повернення 29 серпня 2019 року документів, поданих згідно з його заявою від 23 серпня 2019 року та зобов`язати прийняти до виконання документи, подані ним згідно з заявою від 23 серпня 2019 року.

2. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року, позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо повернення документів позивачу та зобов`язано його прийняти до виконання ухвалу Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року в справі №918/328/16 з урахуванням ухвали Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року в справі №918/328/16.

3. У поданій касаційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

4. Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 серпня 2016 року у справі №918/328/16 стягнуто з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Приватного підприємства «Ферарі» 151191,52 грн інфляційних втрат та 15333,29 грн 3% річних; 2497,86 грн витрат на судовий збір за подання позовної заяви та 2747,66 грн витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

6. 5 вересня 2016 року Господарським судом Рівненської області видано три накази у справі №918/328/16 щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Приватного підприємства «Ферарі» 151191,52 грн інфляційних втрат та 15333,29 грн 3% річних; 2497,86 грн витрат на судовий збір за подання позовної заяви та 2747,66 грн витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги. Накази дійсні для пред`явлення до виконання у строк до 24 серпня 2017 року.

7. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 1 березня 2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяви Приватного підприємства «Ферарі» від 15 лютого 2019 року та заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 19 лютого 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону у виконавчих провадженнях №52313844, №52313954, №52314043 з примусового виконання наказів Господарського суду Рівненської області від 5 вересня 2016 року у справі №918/328/16 Приватне підприємство «Ферарі» на його правонаступника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

8. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам у справі №918/328/16 за позовом Приватного підприємства «Ферарі» до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення в сумі 171770,33 грн, звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 171770,33 грн, що належать Службі автомобільних доріг Рівненської області (33028, вул. Пушкіна, буд. 19, ) в межах заборгованості останнього перед Дочірнім підприємством «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/201/18 від 10 серпня 2018 року, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . В мотивувальній частині цієї ухвали вказано, що вона є виконавчим документом.

9. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16, внесено виправлення до пункту 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області у справі №918/328/16 від 2 квітня 2019 року, замість слів: «....Службі автомобільних доріг Рівненської області» слід читати вірно: «.... Службі автомобільних доріг у Рівненській області». В ухвалі зазначено, що вона є невід`ємною частиною ухвали Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16.

10. В мотивувальній частині ухвали Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року у справі №918/328/16 зазначено, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року є похідною від трьох наказів Господарського суду Рівненської області від 5 вересня 2016 року у справі №918/328/16, яким визначено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому у суду відсутні підстави для визначення в ухвалі строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

11. 23 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області заяву про прийняття до виконання ухвали Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Служби автомобільних доріг у Рівненській області 171770,33 грн, до якої додано завірені копії ухвал Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року та від 19 серпня 2019 року у справі №918/328/16.

12. Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області №13-08-10/4777 від 29 серпня 2019 року повернуто подані документи з тих підстав, що ухвали суду оформлені в порушення Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (далі - Порядок №845), зокрема, ні в ухвалі від 2 квітня 2019 року, ні в резолютивній частині ухвали від 19 серпня 2019 року не вказано, що ухвала є виконавчим документом та не визначено строку пред`явлення до виконання ухвали від 2 квітня 2019 року.

13. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

14. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що, повертаючи позивачу документи подані разом з заявою від 23 серпня 2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області не дотрималося вимог Порядку №845 та Закону України «Про виконавче провадження», тобто діяло не у спосіб визначений законами України, не обґрунтовано (без урахування всіх обставин, що мають значення) та не пропорційно.

15. Також суди дійшли висновку, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 є виконавчим документом в силу закону, а строк пред`явлення такої ухвали до виконання визначено у наказах Господарського суду Рівненської області від 5 вересня 2016 року в справі №918/328/16.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області у своїй касаційній скарзі не погоджується з оскаржуваними рішеннями судів попередніх інстанцій, оскільки вважає, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права, а також не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

17. Відповідач стверджує, що в ГПК України визначено ухвали, які є виконавчими документами, про що прямо зазначено в частині десятій статті 112, частині третій статті 134, частині п`ятій статті 135, частині першій статті 144, частині другій статті 193. Водночас статтею 336 ГПК України не визначено, що ухвала про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, є виконавчим документом.

18. Звертає увагу, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги положення пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», де чітко вказано, що виконавчими документами, зокрема, є ухвали, однак у випадках, передбачених законом, тобто не всі ухвали без обмежень.

19. Відповідач також вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно проаналізовано положення статті 327 ГПК України, зокрема частину сьому цієї статті, оскільки судами не взято до уваги, що в статті 327 ГПК України визначено лише порядок внесення ухвал до Єдиного державного реєстру виконавчих документів і жодним чином не вказано, що перелічені ухвали є виконавчими документами.

20. Таким чином, вважає автор касаційної скарги, в частині сьомій статті 327 ГПК України перелічено ухвали, які є додатковими, допоміжними для виконання основного судового рішення чи виконавчого документа, якими вирішено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, проте не вказано, що ці ухвали також є виконавчими документами.

21. Також відповідач зазначає, що в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року зазначено, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 є виконавчим документом та похідною від трьох наказів цього ж суду від 5 вересня 2016 року у справі №918/328/16, тому підстави для зазначення у ній строку для пред`явлення до виконання відсутні.

22. При цьому відповідач стверджує, що на його адресу не надходили до виконання вказані вище три накази Господарського суду Рівненської області, від яких є похідною ухвала від 2 квітня 2019 року зазначеного суду, тому він не володіє інформацією про зміст таких виконавчих документів (трьох наказів господарського суду) та строк їхнього пред`явлення до виконання.

23. Крім того, відповідач вважає помилковим посилання суду першої інстанції на підпункт 3 пункту 5 Порядку №845, оскільки в Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області не було підстав для звернення до органу виконавчої служби для витребування додаткової інформації, про що більш детально зазначено в апеляційній скарзі. Водночас такі доводи лишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

24. У відзиві на касаційну скаргу відповідача позивач вважає касаційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, повністю погоджується з мотивами оскаржуваних рішень судів, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

25. Позивач, серед іншого, звертає увагу, що єдиний орган, який відповідно до положень ГПК України наділений повноваженням на видачу виконавчих документів у справі №918/328/16 - Господарський суд Рівненської області, категорично наголосив, що його ухвала від 2 квітня 2019 року в зазначеній справі є виконавчим документом.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.

27. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого, підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

28. Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу правомірності дій органу державного казначейства України щодо повернення заявнику виконавчих документів з підстав, що вони не є такими, а також, що в них не визначено строку пред`явлення до виконання.

29. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 зазначеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

31. Отже, ухвала суду, як убачається з наведеної норми Закону, може бути виконавчим документом, однак у випадку, передбаченому законом.

32. Спір у справі, що розглядається, як зазначалось, виник з приводу того, чи є ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року виконавчим документом.

33. З цього приводу Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року, яка є невід`ємною частиною ухвали цього ж суду від 2 квітня 2019 року, у справі №918/328/16, суд господарської юрисдикції, аналізуючи положення частини сьомої статті 327 та пункт 19.1 Перехідних положень ГПК України, дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 є виконавчим документом.

34. За таких обставин, зазначене питання (чи є ухвала господарського суду від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 виконавчим документом) не може бути предметом розгляду в цій справі. Протилежне, а саме оцінка та аналіз зазначеного питання у справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій та Верховним Судом, означало б втручання цих судів у рішення Господарського суду Рівненської області, яке набрало законної сили (ухвала від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16), та здійснення переоцінки висновків, зроблених у ньому, що є неприпустимим.

35. В контексті наведеного цілком слушними є аргументи автора відзиву на касаційну скаргу, про які йдеться в пункті 25 цієї постанови.

36. Щодо повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області ФОП ОСОБА_1 документів з тієї підстави, що не визначено строку пред`явлення до виконання ухвали від 2 квітня 2019 року, необхідно зазначити таке.

37. Положеннями пункту 3 Порядку №845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

38. Згідно з пунктом 2 Порядку №845 виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

39. Оскільки ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 є виконавчим документом, то вона повинна відповідати вимогам, які передбачені до виконавчого документа. Такі вимоги зазначені в статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 цього Закону, у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

40. Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ, зокрема, не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».

41. Як убачається з ухвали Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16 така не містить строку пред`явлення до виконання.

42. За таких обставин, Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, повертаючи виконавчий документ (ухвала Господарського суду Рівненської області від 2 квітня 2019 року у справі №918/328/16) стягувачеві з підстав того, що він не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», оскільки не містить строку пред`явлення до виконання.

43. З огляду на викладене, Верховний Суд не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

44. Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

45. Відповідно до частин першої та третьої статті 351 КАС суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

46. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

47. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

48. Ураховуючи те, що суд касаційної інстанції ухвалює рішення на користь сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, у силу положень частини другої статті 139 КАС України з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Зважаючи на відсутність документального підтвердження понесених суб`єктом владних повноважень зазначених витрат, підстав для їх стягнення з позивача немає.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року в справі №340/2258/19 скасувати.

Ухвалити в справі №340/2258/19 нову постанову, якою в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіМ.В. Білак Л.О. Єресько О.В. Калашнікова