Справа № 580/6102/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року справа № 580/6102/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

30 грудня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, оформлене протоколом №21 від 23.10.2020 про визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 04.07.1994 виданого Черкаською обласною державною адміністрацією.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним набуто статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 04.07.1994, при цьому цей статус є безстроковим. 23.10.2020 Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, на засіданні комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом №21 прийнято рішення - вважати недійсним посвідчення позивача, як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією. Підставою прийняття вказаного рішення став недостатній період проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Княжа Звенигородського району (не менше трьох років станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Позивачем зазначає, що він правомірно отримав 04.07.1994 посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи встановленого зразка - серії НОМЕР_2 , безтермінової дії і таке посвідчення не може бути визнаним недійсним.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У строк встановлений судом, як і станом на дату прийняття рішення в даній справі, відповідачем відзив на адміністративний позов до суду не подано.

Третя особа надала до суду пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_1 від 04.07.1994.

На засіданні Комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом №21 прийнято рішення - вважати недійсним посвідчення позивача, як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією. Підставою прийняття вказаного рішення став недостатній період проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Княжа Звенигородського району (не менше трьох років станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст. 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі від Чорнобильської катастрофи, є особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51 (чинної станом на дату видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_4 від 22.02.2006р.) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №51).

Відповідно до п. 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12), іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 5 Порядку №51 Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з п. 10 Порядку №51 посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше 3 років.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_1 від 04.07.1994.

На засіданні Комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом №21 прийнято рішення - вважати недійсним посвідчення позивача, як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією. Підставою прийняття вказаного рішення став недостатній період проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Княжа Звенигородського району (не менше трьох років станом на 01.01.1993).

Щодо підстав визнання недійсним посвідчення позивача, як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , яке видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією, суд зазначає таке.

Як встановлено у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3329/20 від 16.10.2020 (рішення набрало законної сили 04.02.2021) вбачається, довідкою від 04.03.2020 № 111/02-30 підтверджується той факт, що позивач у період з народження ІНФОРМАЦІЯ_2 по 23.03.1987 зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 , а з 27.02.1991 по даний час зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З травня 1989 по 26 лютого 1991 року проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищезазначеним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду підтверджено, що ОСОБА_1 проживав в одному й тому самому місці - с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області більше трьох років, та проживає по даний час.

Крім того факт проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю (станом на 01.01.1993 більше 3 років) підтверджується такими документами:

- актом депутата сільської ради від 02.07.2020;

- свідченням свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

- архівною довідкою від 23.12.2019 №428;

- архівною довідкою від 23.12.2019 №429;

- архівною довідкою від 17.12.2019 №235/11-04-04;

- випискою з погосподарської книги №4 №5 №6

- довідкою виконавчого комітету Княжицької сільської ради №546/02-30 від 30.07.2020 відповідно до якої ОСОБА_1 проживав в період з 13.01.1966 по травень 1988 року за адресою: АДРЕСА_2 , а з 1988 року по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаний період ОСОБА_1 місце проживання не змінював, за межі села Княжа для проживання в інші населені пункти не виїжджав.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладені вище обставини та наявні матеріали справи, суд вважає необґрунтованим та протиправним спірне рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, оформлене протоколом №21 від 23.10.21020 «Про визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 04.07.1994 виданого Черкаською обласною державною адміністрацією», а тому воно підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що діяв у порядку, меах та спосіб, які визначені законом. Тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, згідно з вимогами ст.139 КАС України наявні підстави стягнути за рахунок бюджетних відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, оформлене протоколом №21 від 23.10.2020 «Про визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 04.07.1994 виданого Черкаською обласною державною адміністрацією».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (18036, м.Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд.10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Рішення у повному обсязі складене 04.03.2021.

Суддя В.П. Тимошенко