Справа № 280/4981/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 січня 2021 року Справа № 280/4981/19 ПР/280/1/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника відповідача: Радової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 12.07.2019.

В обґрунтування позову заначили, що спірними рішеннями відповідачем зменшено податкове зобов`язання на суму 1 307 573, 00 грн., збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 1 371 652,00 грн., нараховано позивачу штраф на суму 342 913,00 грн. Зазначає, що для підтвердження включення сум коштів до складу валових витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку були надані ревізорам-інспекторам під час перевірки, а тому прийняття податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Запорізькій області № та № від 12 липня 2019 року - є необґрунтованим. Вважають, що перевірка проведена упереджено, без взяття до уваги наданих під час перевірки документів та доказів, при складанні акту перевіряючим допущено неповне з`ясування обставин взаємовідносин ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» з ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» (), ТОВ «ГЕКСАЕРД» (), ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» (), не перевірено фактичне виконання укладених договорів, які носять реальний характер, що повністю підтверджено наданими первинними документами, які відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою судді від 21.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.11.2019.

18.11.2019 представник відповідача 1 надав відзив на позовну заяву, у якому заначив що контролюючим органом було встановлено, що контрагенти ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС», ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» не мають достатньої кількості працівників, відсутня інформація щодо наявності об`єктів оподаткування, що свідчить про відсутність власного майна; відсутнє власне чи орендоване устаткування та обладнання, транспортні засоби; будь-яка інформація про зберігання товарів. Згідно даних в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що придбання у позивача ГФС-42 ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРІС», ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» не відображали. Згідно даних, наведених у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма - 1ДФ) на підприємствах працевлаштовано від 1 до 3- х осіб. Засновником, директором та головним бухгалтером є одна особа. Зазначають, що контрагенти зовнішньо-економічну діяльність не здійснювали. Крім того, під час перевірки було встановлено, що в платіжних дорученнях недостовірно зазначені реквізити, а саме: відсутнє призначення платежу за товар (послуги), що як зазначено в акті перевірки не дає можливості достовірно їх ідентифікувати. В результаті перевірки встановлено відсутність поставок товару ГФС-42 на адресу ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС», ТОВ «ГЕКСАЕРД» і ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» за серпень 2018 року, вересень 2018 року і жовтень 2018 року. Вважають, що господарські операції між ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» і вказаними покупцями не спрямовані на настання реальних подій, а первинні документи не опосередковувалися реальним рухом. Просили у задоволенні позову відмовити.

18.11.2019 протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 12.12.2019.

02.12.2019 представник відповідача 1 надав до суду доповнення до відзиву, що в порушення вимог п.п.134.1.1.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1. ст.135 розділу III з врахуванням вимог п. 44.1, п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), п.5, п.7 П(С)БО №15 «Дохід» затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №860/4153, ТОВ «ВКФ «Азовоппторг» не включено до складу інших доходів суму коштів, отриманих від ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС», чим занижено доходи, задекларовані у рядку 01 Декларацій «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку». У зв`язку з тим, що не відбулася жодна з подій, визначених пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) неможливо підтвердити податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані ТОВ «ВКФ «Азовоппторг» на адресу покупців з ознаками фіктивності ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС». Враховуючи те, що ТОВ «ВКФ «Азовоппторг» відобразило реалізацію ТМЦ, тобто самостійно визнало доходи від реалізації ГФС-42 невстановленим особам, а також і витрати, які визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (собівартість реалізованої продукції - бухгалтерська проводка Дт 902 «Собівартість реалізованих товарів» - Кт 28 «Товари»). Тобто, баланс підприємства зменшився по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

12.12.2019 представником позивача та відповідача 1 надано клопотання про відкладення розгляду справи.

12.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 15.01.2020.

15.01.2020 від представника позивача надійшла заява та клопотання.

15.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №280/4981/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ АЗОВОПТТОРГ до Головного управління ДФС в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, до судового розгляду по суті. Призначено судове засідання на 30 січня 2020 року о/об 14:00 год.

24.01.2020 від представника відповідача 1 надійшло клопотання про заміну відповідача.

Ухвалою суду від 30.01.2020 клопотання представників сторін задоволено. Зупинено провадження у справі №280/4981/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ АЗОВОПТТОРГ до Головного управління ДФС в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, для примирення сторін до 17.03.2020.

17.03.2020 провадження по справі поновлено.

17.03.2020 представниками сторін надано клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою суду від 17.03.2020 клопотання представника відповідача задоволено частково. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 17.03.2020 клопотання представників сторін задоволено, зупинено провадження у справі №280/4981/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ АЗОВОПТТОРГ до Головного управління ДФС в Запорізькій області, до Головного управління ДПС в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, для примирення сторін до 17.03.2020. Зобов`язано відповідачів надати до 23.04.2020 письмові розрахунки повідомлень-рішень № та № від 12.07.2019.

06.04.2020 представником відповідача 2 надано клопотання про долучення додаткових доказів.

Ухвалою суду від 24.03.2020 поновлено провадження у справі №280/4981/19 з 23.04.2020.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкладено судове засідання на 26.05.2020.

25.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

26.05.2020 ухвалою суду відкладено судове засідання на 11.06.2020.

Ухвалою суду від 11.06.2020 клопотання представників сторін задоволено, зупинено провадження у справі №280/4981/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ АЗОВОПТТОРГ до Головного управління ДФС в Запорізькій області, до Головного управління ДПС в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, для примирення сторін до 10.09.2020

Ухвалою суду від 24.03.2020 поновлено провадження у справі №280/4981/19 з 10.09.2020.

10.09.2020 судове засідання було відкладено на 30.09.2020 у зв`язку з неявкою представника позивача.

30.09.2020 представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, якою просив перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку із занятістю в іншому судовому процесі з розгляду кримінального провадження №937/334/20 в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, засідання в якому призначене на той самий час. Також просив погодити наступну дату судового засідання.

30.09.2020 від представника відповідача надійшла заява, якою просив на підставі п.4 ч. 1 ст. 240 КАС України залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із другою неявкою позивача. Просив розглянути його заяву без його участі.

Ухвалою суду від 30.09.2020 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 скасовано ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020, справу направлено на новий розгляд.

У судовому засіданні 25.01.2021, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін та розглянувши матеріали, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, відповідно до наказу № 2028 від 12.06.2019 в. о. заступника начальника Косовським М. ( а.с. 12 т.1) на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п. п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України за період серпень-жовтень 2018 року було проведено податкову перевірку ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» (Код ) тривалістю 5 робочих днів, з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» за серпень-жовтень 2018 року показників декларацій з податку на додану вартість та за 2018 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств.

За результатами податкової перевірки складено Акт № 391/08-01-14-01/25222351 від 26.06.2019, в якому встановлені наступні порушення:

1. п. п. 134 1.1. п. 134.1, п. 135.1 ст. 135 розділу ІІІ з врахуванням вимог с. 44.1, п. 44.2 ст. 44 ПКУ від 02.12.2010, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 1 371 652,00 грн. в т. ч. по періодам:

- за 2015 рік 1 011 652,00 грн.;

- за 2018 рік 1 371 652,00 грн.

2. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПКУ, в результаті чого, завищено податок на додану вартість на загальну суму 1 307 573,00 грн, в тому числі:

- за серпень 2018 757 573,00 грн.;

- за вересень 2018 року 216 667,00 грн.;

- за жовтень 2018 року 333 333,00 грн.

3. п. 198.5 ст. 198 ПКУ, в результаті чого, занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 307 573,00 горн., в тому числі:

- за серпень 2018 757 573,00 грн.;

- за вересень 2018 року 216 667,00 грн.;

- за жовтень 2018 року 333 333,00 грн.( а.с. 13-25 т.1)

10.07.2019 ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» подано Заперечення на Акт перевірки (а.с. 33-37 т.1).

Листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 10.12.2018 № 40270/10-01-10 від 12.07.2019 за результатом розгляду заперечень позивача на Акт перевірки, висновки акту перевірки залишено без змін (а.с. 39-47 т.1).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 12.07.2019 про зменшення податкових зобов`язань на суму 1 307 573, 00 грн.(а.с.48);

- № від 12.07.2019 про збільшення грошового зобов`язання за платежем податку на прибуток на суму 1 371 652,00 грн. та штрафних санкцій на суму 342 913,00 грн.

25.07.2019 ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» подало скаргу на вищевказані повідомлення-рішення та на Акт перевірки до ДФС України. (а.с. 50-55 т.1).

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги № 3465/6/99-00-08-05 від 26.09.2019, скаргу підприємства було залишено без задоволення, а ППР ГУ ДФС Запорізькій області від 12.07.2019 № без змін (а.с. 57-60 т.1)

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі ПК України) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до ст. 2, 4, 6 Кодексу адміністративного судочинства України - до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Зі змісту акту вбачається, що вказані порушення є наслідком того, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарської операції між

1) ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» () оскільки останній має дебіторську заборгованість у розмірі 679 712, 00 грн. та не подавав фінансову звітність, крім того відсутня інформація щодо наявності основних засобів та будь-яких інших товарно-матеріальних цінностей. Крім того встановлено відсутність операцій реалізації придбаного ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» у ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» товару, а саме ГФС-42 в періоді з 01.08.2018 по 19.06.2019. ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» задекларовано реалізацію автозапчастин, обладнання, піску, будівельних робіт, різноманітних послуг тощо. Остання реєстрація податкових накладних підприємством здійснена у вересні 2018 року. Перерахування ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» грошових коштів, в частині взаємовідносин між підприємствами у серпні 2018 року, а саме 820 288,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» було здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних в ного реквізитах та відсутня можливість достовірно його ідентифікувати ( а.с. 15 т.1.зворотна сторона).

2) ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «ГЕКСАЕРД» , а саме детальним аналізом даних реєстру податкових накладних у ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» ТОВ «ГЕКСАЕРД» придбано товару ГФС-42 у кількості 301 308 кг., з яких з 01.08.2018 по 19.06.2019 реалізована 110 000 кг ТОВ «ДОННЕР ІНКОМ». В період з 01.08.2018 по 19.06.2019 ТОВ«ГЕКСАЕРД» задекларовано реалізацію продуктів харчування, напоїв, засобів гігієни, деревини, кормів для тварин тощо. Остання реєстрація податкових накладних відбулась у жовтні 2018 року. Перерахування ТОВ «ГЕКСАЕРД» грошових коштів, а саме 3500000, 00 на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» було здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних в ного реквізитах та відсутня можливість достовірно його ідентифікувати ( а.с. 17,18 зворотна сторона т.1)

3) ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», а саме детальним аналізом даних реєстру податкових накладних встановлено відсутність операцій реалізації, придбаного ТОВ «АГРОМАРКЕТ ПЛЮС» ТОВ «СЕНСІМАР БУД», ТОВ «ВЕСТА ПРОМ ТОРГ», ТОВ «ШЕРІДАНС ГРУП», ТОВ «ДОБРУД НОВА» у ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» товару, а саме ГФС-42. Перерахування ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» грошових коштів, а саме 3 300000, 00 на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» було здійснено на підставі платіжних доручень з недостовірним зазначенням даних в його реквізитах та відсутня можливість достовірно його ідентифікувати ( а.с. 19-22 т.1)

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» було укладено договір поставки №04.06/18 від 04.06.2018. За період серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р. фактично товар був відвантажений (ГФС-42) по видатковим накладним та товарно-транспортним накладним. Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України були виписані податкові накладні та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Покупцем було здійснено перерахування коштів за товар (ГФС-42). Дебіторська заборгованість на 12.06.2019р. складає 225 152,00 грн. ( а.с. 221 т. 1)

На підтвердження поставки товару в ході перевірки було надано:

Видаткові накладні № 1041 від 07.08.2018, № 1042 від 07.08.2018, № 1042 від 07.08.2018, № 1043 від 07.08.2018, № 1044 від 07.08.2018, № 1045 від 07.08.2018, а також товарно-транспортні накладні від 07.08.2018 ( а.с. 222-231 т.1).

Сплата за поставлений товар була здійснена згідно меморіального ордеру (а.с. 71 т.1).

В подальшому, між ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «ГЕКСАЕРД» () було укладено договір поставки №01.08/18 від 14.08.2018. За період серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р. фактично товар був відвантажений (ГФС-42) по видатковим накладним та товарно-транспортним накладним. Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України були виписані податкові накладні та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Покупцем було здійснено перерахування коштів за товар (ГФС-42). Заборгованість відсутня. (а.с. 232-233 т.1).

На підтвердження поставки товару в ході перевірки було надано:

Видаткові накладні № 1058 від 15.08.2018, № 1059 від 15.08.2018, № 1060 від 15.08.2018, № 1061 від 15.08.2018, № 1062 від 15.08.2018, № 1066-1070 від 23.08.2018, № 1071-1075 від 23.08.2018, 1076-1077 від 29.08.2018, а також товарно-транспортні накладні від 07.08.2018 (а.с. 234-250 т.1, а.с. 1-17 т. 2).

Сплата за поставлений товар була здійснена згідно платіжних доручень №112 від 29.08.2018, № 36 від 07.08.2018, № 29 від 15.08.2018, № 82 від 22.08.2018, 86 від 23.08.2018 (а.с. 70, 72-75 т.1).

Крім того, між ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» () було укладено договір поставки №17.09/18 від 17.09.2018. За період серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р. фактично товар був відвантажений (ГФС-42) по видатковим накладним та товарно-транспортним накладним. Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України були виписані податкові накладні та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Покупцем було здійснено перерахування коштів за товар (ГФС-42). Заборгованість відсутня. ( а.с.18 т.2).

На підтвердження поставки товару в ході перевірки було надано:

Видаткові накладні № 1244-1249 від 18.09.2018, № 1049 та № 1250 від 28.09.2018, № 1260, №1270-1273 від 10.10.2018, № 1274-1275 від 22.10.2018, №1339-1341 від 24.10.2018, а також товарно-транспортні накладні. ( а.с. 19-52 т.2)

Сплата за поставлений товар була здійснена згідно платіжних доручень № 32 від 24.10.2018, № 28 від 22.10.2018, № 14 від 10.10.2018 № 9 від 28.09.2018, № 3 від 18.09.2018 ( а.с. 65-69 т.1)

Товар, який було реалізовано ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС», ТОВ «ГЕКСАЕРД». ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП» за серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р., був придбаний у ТОВ «КАМІОН-68» () згідно договору поставки № 07/8 від 07.08.2017р. та знаходився на зберіганні за адресою: Одеська обл., Татарбунарський район, село Базар`янка, вул. Новоселів, буд. 1А. Договір зберігання укладено з ПАТ СП «ЧОРНОМОРСЬКА ПЕРЛИНА» № 18/08/2017 від 18.08.2017 ( а.с. 53-59 т.2)

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пп. 134.1.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Щодо тверджень контролюючого органу з приводу того, що в товарно-транспортних накладних вказана одна і та сама адреса вул. Павлоградська, 34, склад А 2, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, суд не бере до уваги, оскільки не можна вважати обґрунтованим висновок про не підтвердження факту поставки у зв`язку з відсутністю або неналежним оформленням товарно-транспортних накладних, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту. Чинним законодавством України передбачено обов`язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 2а- 0870/12052/11.

Щодо твердження відповідачів, що ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» не має достатньої кількості працівників та основних засобів.

ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» не має обов`язку здійснювати перевірки своїх контрагентів з питань повноти і достовірності оформлення ними трудових відносин з працівниками, порядку нарахування доходів, утримання і сплати податків, зборів з таких доходів. В даному випадку, кожне підприємство самостійно зобов`язане нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачується такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести індивідуальну відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №815/3526/17.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Вказана позиція також міститься в Постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №814/937/15.

Стосовно посилання відповідачів на зібрану податкову інформацію щодо контрагентів позивача суд не може брати його до уваги у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державною від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагентів платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Відповідачами не спростовується, що контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій мали чинний статус платника ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, тому суд виходить з того, що наведені в акті перевірки доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем як суб`єктом владних повноважень суду не доведені та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, посилання відповідачів на ідентичність документів (договорів постачання) не свідчить про їх фіктивність.

Всі первинні документи, складені в рамках правовідносин між ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» та ТОВ «ГЕКСАЕРД», ТОВ «САН ВЕЙ ГРУП», ТОВ «ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ БАРБАРИС» досліджено судом, вони підписані сторонами та скріплені їх печатками, без жодних зауважень, повністю відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України.

За таких обставин, під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем 1 в акті перевірки від 26.06.2019 № 391/08-01-14-01/25222351, є безпідставним і необгрунтованим, а відтак податкові повідомлення-рішення № та № від 12.07.2020, які прийнято на підставі такого висновку є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 12 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 3, ) судові витрати у розмірі 19210 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2021

Суддя Н.В. Стрельнікова