Справа № 420/610/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/610/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 30.12.2020 ВП № 58943985 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 розпорядженням від 21.09.2018 та протоколом від 24.09.2018, Головним управлінням ОСОБА_1 нараховано борг за серпень-вересень 2018 року в сумі 5046,62 грн. ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеної особою. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VІІ.

Представник позивача стверджує, що Головним управлінням виконано рішення суду по справі № 420/6114/18 та нараховано відповідну доплату, інформацію про його виконання внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (копія витягу з реєстру додається). До проведення перерозподілу бюджетних коштів за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Однак, на даний час відповідне фінансування з державного бюджету ще не проведено. Отже, Головним управлінням були вжиті всі можливі заходи за для виплати нарахованої доплати та дії Головного управління, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі перерахованої пенсії за рішенням суду зумовлена не недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків Головним управлінням, а власне змінами у правовому регулюванні порядку виплати пенсій та фінансуванням на виплату цих пенсій, а у діях Головного управління відсутні ознаки вини, умислу чи ухилення від її виплати.

Проте, не зважаючи на неодноразове повідомлення відповідача про виконання рішення суду, останнім прийнято постанови про накладення штрафу від 08.12.2020 року та від 30.12.2020 року ВП №58943985, на суму 5100,00 грн та 10200,00 грн відповідно.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Також, ухвалою суду від 01.02.2021 року у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №58943985 та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року поновлено провадження у справі.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В обґрунтування правової позиції представника відповідача зазначив, що з листів боржника встановлено, що Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365. Відповідно до пункту 16 зазначеного порядку, суми соціальних виплат які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку. Суму заборгованості буде виплачено з урахуванням норм постанови КМУ від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішьо переміщеним особам» із змінами внесеними постановою КМУ від 250.4.2018 № 335, а саме на умовах окремого порядку. Таким чином, на переконання відповідача, рішення суду боржником не виконано взагалі, Оскільки, сума заборгованості була зазначена у рішенні суду № 420/6239/18 та посилання на постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» із змінами внесеними постановою КМУ від 25.04.2018 № 335 є безпідставним.

За твердженням представника відповідача, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а не підставу виконання чи невиконання рішення суду, яке є обов`язковим для усіх.

Таким чином, на думку представника відповідача, посилання позивача на те, що цей порядок відсутній, не є підставою невиконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання для усіх.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 не скористалась своїм правом надати до суду пояснення стосовно адміністративного позову.

В судове засідання, призначене на 02.03.2020 року об 14:00 год., сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно приписів ст.268 КАС України.

Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з протоколу перерахунку за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року по особовому рахунку НОМЕР_1 - ОСОБА_1 в графі до виплати зазначена сума 5046,62 грн. також в протоколі зазначено, що виплата буде здійснена в 9 місяці 2018 року. (а.с. 13)

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року у справі №420/6114/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохоровська, 3; ) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за серпень та вересень в 2018 році. Зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за серпень та вересень 2018 року в розмірі 5046,62 грн. (п`ять тисяч сорок шість грн. 62 коп.). Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до вирішення справи. Стягнуто з бюджетних асигнувань Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Київський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 4032; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101; судовий збір) судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

10.04.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №420/6114/18 щодо:

зобов`язання Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за серпень та вересень 2018 року в розмірі 5046,62 грн. (п`ять тисяч сорок шість грн. 62 коп.).

стягнення з бюджетних асигнувань Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Київський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 4032; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101; судовий збір) судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.)

Інформація про виконання рішення по справі ГУ ПФУ в Одеській області внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. (а.с. 16).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльовим Є.Ю. 18.04.2019 року відкрито виконавче провадження №58943985 з виконання виконавчого листа №420/6114/18, виданого 10.04.2019 року Одеським окружним адміністративним судом.

Листами від 10.05.2019 року та 14.05.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило відповідача, що на виконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року по справі №420/6114/18 об`єднаним управлінням нараховано до виплати ОСОБА_1 за період серпень-вересень 2018 року пенсію у розмірі 5046,62 грн. Зазначене нарахування було проведено індивідуальним протоколом у 2018 році. Зазначену суму буде виплачено з урахуванням норм постанови КМУ від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» із змінами внесеними постановою КМУ від 25.04.2018 року №335, а саме на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Таким чином, об`єднаним управлінням виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року у справі №420/6114/18. (а.с. 21).

17.06.2020 року Головне управління ПФУ в Одеській області звернулось до Пенсійного фонду України з листом щодо надання роз`яснення в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Головне управління) як внутрішньо переміщена особа з 29.06.2016 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пенсійна справа №59). У зв`язку з тим, що 07.08.2018 року до управління надійшов список внутрішньо переміщених осіб щодо перетину кордону, який надано Департаментом інформаційних технологій та електронних реєстрів Пенсійного фонду України, в якому наявне прізвище ОСОБА_1 , з серпня 2018 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 виплату пенсії припинено. На підставі особистої заяви та листа від управління соціального захисту населення в Малиновському районі № 2518/12-01-14 від 11.09.2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено з 01.10.2018. Борг за період 01.08.2018 - 30.09.2018 в сумі 5046,62 обліковується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду № 420/6114/18 від 08.01.2019 року № 420/6114/18 зобов`язано виплатити ОСОБА_1 пенсійну заборгованість за період серпень - вересень 2018 року в розмірі 5046,62 грн.

З огляду на викладене, Головне управління ПФУ в Одеській області просило дозволу на виплату ОСОБА_1 нарахованого боргу за серпень - вересень 2018 року в розмірі 5046,62 грн. (а.с. 14)

Листом від 19.06.2020 року №2800-030202-9/19940 Пенсійний фонд України повідомив Головне управління ПФУ в Одеській області, що відповідно до зазначених у листі умов, з урахуванням даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 щодо ОСОБА_1 (ПС 59) виплату пенсії за визначений рішенням суду період буде здійснено з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку. (а.с. 15).

Отже, нарахована у 2018 році ОСОБА_1 сума пенсії, яку рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року у справі №420/6114/19 зобов`язано виплатити, станом на час відкриття виконавчого провадження виплачено не було.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.12.2020 року ВП №58943985 за невиконання вимог виконавчого листа №420/6114/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.04.2019 року, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Листом №1500-0401-5/105313 від 21.12.2020 року Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 розпорядженням від 21.09.2018 та протоколом від 24.09.2018, Головним управлінням ОСОБА_1 нараховано борг за серпень-вересень 2018 року в сумі 5046,62 грн. Про виконання зазначеного рішення суду відділ примусового виконання рішень було повідомлено листом Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.05.2019 № 9338/08 з доданими до нього копіями відповідних документів. Так, ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеної особою. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених статтями 85, 87 Конституції України, у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (частини друга, третя статті 113, частина перша статті 117 Основного Закону України). Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788) суми пенсій, які не виплачені за період до місяця відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що окремого порядку Кабінетом Міністрів України не прийнято, для виконання судового рішення Головне управління звернулось до Пенсійного фонду України листом від 17.06.2020 № 1500-0401-9/38136 з проханням надати дозвіл на виплату нарахованого боргу ОСОБА_1 в сумі 5046,62 грн.

Разом з тим, в листі зазначено, що листом від 25.06.2020 № 2800-030202-9/19940 Пенсійний фонд України повідомив, що з урахування даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 виплату пенсії ОСОБА_1 за визначений рішенням суду період буде здійснено з урахуванням вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Пре здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 № 637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку. З наведеного вбачається, що відсутність постанови Кабінету Міністрів України, якою було б визначено порядок та умови реалізації пенсійним органом покладених на нього обов`язків, не дає підстав пенсійному органу вчиняти будь-які дії. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої пенсії за період серпень-вересень 2018 року в сумі 5046,62 грн. буде виплачена за умови затвердження окремого порядку Кабінетом Міністрів України та виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Також в листі повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України постанова державного виконавця від 08.12.2020 ВП №58943985 про накладення штрафу оскаржена до суду.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.12.2020 року ВП №58943985 за повторне невиконання вимог виконавчого листа №420/6114/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.04.2019 року, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 10200,00 грн.

Не погодившись з постановою відповідача про накладення штрафу від 24.12.2020 року, Головне управління ПФУ в Одеській області звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, згідно зі змістом ст.75 Закону України №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Як вбачається з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року по справі №420/6114/18 судом встановлено, що 07.08.2017 на адресу Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшов список внутрішньо переміщених осіб щодо перетину кордону, який надано департаментом інформаційних технологій та електронних реєстрів Пенсійного фонду України, в якому присутнє прізвище позивача. У зв`язку із цим управлінням ПФУ з серпня 2018 р. по особовому рахунку позивача виплату пенсії припинено.

15.08.2018 Малиновським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі надіслано запит до управління соціального захисту населення на отримання інформації стосовно фактичного перебування позивача.

20.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про відновлення виплати пенсії, на що 30.08.2018 позивачці надано відповідь про те, що на надіслано запит до управління соціального захисту населення на отримання інформації стосовно фактичного перебування позивача.

Згідно листа управління соціального захисту населення в Малиновському районі від 11.09.2018 ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного листа Малиновським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі розпорядженням від 21.09.2018 та протоколом від 25.09.2018 позивачу нараховано пенсію за жовтень 2018 р. в сумі 2523,31 грн. та борг за серпень та вересень в сумі 5046,62 грн. Нарахований за серпень та вересень борг в сумі 5046,62 грн. відповідачем не сплачений, оскільки відповідний порядок Кабінетом Міністрів України не визначений.

Тобто, сума боргу в розмірі 5046,62 грн. виникла не на підставі рішення суду, а у зв`язку з самостійним нарахуванням пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Так, в рішенні суду від 08.01.2019 року у справі №420/6114/18 встановлено, що відповідач, обґрунтовуючи правомірність припинення виплати пенсії, посилається на норми Постанови Кабінету Міністрів України №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Однак, як свідчить аналіз положень Закону № 1058, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону. Разом із тим, наявність передбачених статтею 49 Закону України № 1058 підстав для припинення виплати пенсії позивачу відповідач не наводить. З огляду на викладене суд вважав, що припинення виплати пенсії позивачу у серпні та вересні 2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним. За таких обставин, враховуючи відсутність факту прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй пенсії у серпні та вересні 2018 року та зобов`язання виплатити заборгованість.

Таким чином, під час розгляду справи №420/6114/18 судом надано оцінку діям пенсійного органу саме щодо невиплати нарахованої суми пенсії у розмірі 5046,62 грн. А отже, враховуючи відсутність доказів виплати ОСОБА_1 нарахованої суми пенсії станом на день відкриття виконавчого провадження, доводи представника позивача, стосовно того, що рішення суду було виконано ще до відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими.

В свою чергу, ухвалою суду від 29.05.2020 року у справі №420/6114/18, заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом одного місяця з дати завершення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18.

Вказане також свідчить про безпідставність доводів представника позивача про виконання рішення суду.

Також, відповідно до інформації, яка міститься в КП «ДСС», ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №420/6114/18:

накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн.;

половину штрафу в розмірі 21 020 грн (двадцять одну тисячу двадцять) грн стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ), іншу половину штрафу в розмірі 21 020 грн (двадцять одну тисячу двадцять) стягнути на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печер.р-н/21081100; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 21081100);

попереджено начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 про те, що за правилами ч. 6 ст. 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;

попереджено начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 про те, що відповідно до ч. 7 ст. 382 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом одного місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18.

Зазначена ухвала набрала законної сили.

В свою чергу, як вбачається з ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №420/6114/18, судом надано оцінку доводам представника Головного управління ПФУ в Одеській області стосовно відсутності окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України та зазначено, що: «Суд враховує, що на момент розгляду звіту ГУ ПФУ в Одеській області відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено. Однак відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права.

Посилання ГУ ПФУ в Одеській області на те, що пенсія позивачу буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, прямо суперечить ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, судом встановлено, що невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 обумовлено хибним тлумаченням суб`єктом владних повноважень вимог чинного пенсійного законодавства, а також застосуванням до позивача, як до внутрішньо переміщеної особи, дискримінаційного підходу, порівняно з іншими пенсіонерами, в той час, коли наявний єдиний механізм виплати пенсій громадянам України за минулий час згідно діючого законодавства.»

В подальшому, 06.01.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт про виконання судового рішення, відповідно до якого Управлінням проведено виплату ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за серпень та вересень 2018 р. в розмірі 5046,62 грн, що підтверджується виплатною відомістю на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року у справі №420/6114/18 суд ухвалив:

прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18;

рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 вважати виконаним у повному обсязі.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 по справі № 420/6114/18 виконано після прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час виконання рішення суду окремого Порядку щодо виплати сум пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення та обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати Кабінетом Міністрів України не прийнято, однак заборгованість все ж таки виплачена.

Так, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Проте, зазначені в даному адміністративному позові причини невиконання рішення суду від 08.01.2019 року у справі №420/6114/18 суд вважає не поважними, а отже у позивача відсутні були підстави не виконати рішення суду, яке набрало законної сили.

За таких обставин, доводи представника позивача викладені в даному адміністративному позові є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі YvonnevanDuynv.Home Office зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.12.2020 року ВП №58943985 за повторне невиконання вимог виконавчого листа №420/6114/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.04.2019 року, якою накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі 10200,00 грн прийнята на підставі Закону та в межах повноважень з урахуванням усіх обставин, що мали значення, а отже є правомірною та скасуванню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст.. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 30.12.2020 ВП № 58943985 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області (,65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83);

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 65091, м.Одеса, вул.Разумовська, 37);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Суддя П.П.Марин

.