Справа № 260/3833/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2021 року м. Ужгород№ 260/3833/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Іванчулинця Д.В. розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (пл. Шандора Петефі, буд.24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради ((пл. Шандора Петефі, буд.24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997), яким просить суд: «1. Визнати незаконною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо не проведення перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»; 2. Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведеної раніше виплати» (а.с.1-6).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі (а.с.14, 15).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується до 05 травня, за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з огляду на рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач вказує, що йому було нараховано щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі 1390 грн. Разом з тим, в жовтні 2020 року із публікації в засобах масової інформації він дізнався про те, що відповідно до вимог ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» розмір виплати учасникам бойових дій до 5 травня визначається у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що у 2020 році має становити суму - 8190,00 гривень (5х1638 гривень (розмір мінімальної пенсії за віком станом на 01 січня 2020 року)). Не погоджуючись з даним розміром грошової допомоги позивач 02 листопада 2020 року звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату згаданої допомоги у 2020 році у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Листом відповідача від 11 листопада 2020 року повідомлено, що за 2020 рік розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій визначений постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року та становить 1390 грн., яку позивач отримав. Проте, з таким розміром щорічної разової грошової допомоги до 05 травня позивач не погоджується та вважає, що така допомога має виплачуватися у розмірі, встановленому частиною 5 статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не у розмірі, визначеному у постанові Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що позивачу як учаснику бойових дій відповідачем виплачено грошові кошти щорічної разової грошової допомоги за 2020 рік у розмірі 1390 грн. відповідно до пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року. Зазначає, що зазначена грошова допомога не могла була бути виплачена позивачу у розмірі, що перевищує суму зазначену в постанові Кабінету Міністрів України № 112. Дана грошова допомога є разовою, тобто виплачується щорічно виключно до 05 травня, а чинним законодавством України не передбачена можливість повторних виплат чи доплат (а.с.19-21).

Відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 24 вересня 2019 року (а.с.7).

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивачу було нараховано щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі 1390 грн..

Не погоджуючись з даним розміром грошової допомоги позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування і виплату згаданої допомоги у 2020 році у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком (а.с.10).

Однак листом від 11 листопада 2020 року № 34.02-04 В-00551, відповідач вказав, що за 2020 рік розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій визначений постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року (а.с.11).

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон України № 3551-XII).

Відповідно до вимог частини 5 статті 12 Закону України № 3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину 5 статті 12 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 25 лютого 2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій - 1390 гривень.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році становить 8190 грн. (1638 грн х 5).

Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд доходить висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Судом встановлено, що позивачу було нараховано щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі 1390 грн.,а відтак суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 6800 грн.

В даній справі обов`язок доказування правомірності своїх дій та прийнятого рішення покладено на відповідача.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В той же час, відповідачем не доведено правомірності своїх дій, які полягли у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги до 05 травня 2020 року у меншому розмірі. Відтак, позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Застосоване судом законодавство використане у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (пл. Шандора Петефі, буд.24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (пл. Шандора Петефі, буд.24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997), які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня за 2020 рік.

3. Стягнути із Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (пл. Шандора Петефі, буд.24, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 03192997) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот гривень) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяД.В. Іванчулинець