Справа № 620/4619/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4619/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 у якості відшкодування майнової шкоди 28915 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у разі притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності нормами права не передбачено право подання позову до суду, а лише наявний обов`язок командування військової частини утримувати розмір завданих збитків з грошового забезпечення в порядку та розмірі, визначеному Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі. А відповідно до цього Положення єдиним механізмом в подальшому відшкодувати відповідачу завдану шкоду є саме звернення до суду. Тому, на думку апелянта, суд уповноважений дослідити правомірність притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, в якій позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану державі, у розмірі 28915 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб усунення недоліків та встановлено п`ятиденний строк для усунення її недоліків.

02 листопада 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди відмовлено.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі № 620/4619/20, дійшов висновку, що позивач не набув право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів завданої державі матеріальної шкоди, і стягнення такої шкоди не може здійснюватися у судовому порядку. Також суд зазначив, що позовні вимоги стосуються виключно відшкодування шкоди та не пов`язані із вирішенням публічно-правового спору, а тому такі вимоги можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства за наявності у позивача відповідного права на пред`явлення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Військова частина НОМЕР_1 , звертаючись до адміністративного суду з позовом, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2019 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 219 прапорщика ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

На час звільнення ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 сума невідшкодованої шкоди, завдана державі в особі Військової частини НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок втрати майна, переданого під звіт, становила 28915 грн.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року по справі №818/1688/16 зазначила, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла також в постанові від 22 січня 2020 року по справі №813/1045/18 дійшла висновку, що спір у справі щодо відшкодування державі в особі військової частини шкоди, завданої особою шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відтак, з огляду на те, що позовна заява Військової частина НОМЕР_1 стосується саме відшкодування завданої державі в особі Військової частини НОМЕР_1 шкоди, яка виникла внаслідок втрати майна під час здійснення особою повноважень, такий спір є публічно-правовим.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року - скасувати та направити справу до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.
Повний текст постанови складено 11 березня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна