Справа № 400/4932/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. № 400/4932/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., зрозглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відмові виплати заборгованості доплати пенсії по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за період 01.11.2017 по 31.03.2019 р. в загальній сумі 49728,00 грн. та на доньку ОСОБА_3 за період 01.11.2017 по 28.02.2019 р. в загальній сумі 46734,00 грн ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити заборгованість доплати пенсії по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за період 01.11.2017 по 3 1.03.2019 р в загальній сумі 49728,00 грн. та на доньку ОСОБА_3 за період 101.11.2017 по 28.02.2019 р в загальній сумі 46734,00 грн. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, рішенням засідання комісії по призначенню (відновленню) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 25.03.2019 року відновлено виплату пенсії, проте виплата на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почалась лише 01.04.2019р., а на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.01.2019р. 03.06.2020р. позивач звернулась до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати пенсії у разі втрати годувальника. Листом від 23.06.2020р. відповідач пояснив позивачу, що питання доплати пенсії на дітей позивачки буде вирішено після прийняття Кабінетом Міністрів окремого порядку.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України вона має право на отримання такої пенсії, а тому звернулася з даним позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно протоколу від 23.06.2020р. № позивачу поновлено пенсійну виплату на її сина з 26.03.2019 року, але не виплачено до встановлення КМУ порядку її виплати. Щодо доньки позивача - ОСОБА_3 , відповідач вказав, що донька ОСОБА_3 є самостійним отримувачем пенсії у зв`язку з її повноліттям, а з 01.03.2019 року донька перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, тому позовні вимоги в частині виплати позивачу заборгованості доплати пенсії по втраті годувальника на доньку за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 в загальній сумі 46734,00грн. є такими, що задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі сторонам клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач з перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 1058-IV.

Рішенням засідання комісії по призначенню (відновленню) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 25.03.2019 відновлено виплату пенсії позивачу, проте як вказала позивач в позові, виплата на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почалась лише 01.04.2019р., а на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.01.2019р.

03.06.2020р. позивач звернулась до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати пенсії у разі втрати годувальника.

Листом від 23.06.2020р. відповідач пояснив позивачу, що питання доплати пенсії на дітей позивачки буде вирішено після прийняття Кабінетом Міністрів окремого порядку.

Також у вказаному вище листі від 23.06.2020р. відповідач зазначив, що у квітні 2019 року Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області проведено нарахування та виплату пенсії в разі втрати годувальника на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в такому порядку: відкладена виплата - за період з 01.11.2017 по 30.06.2018 в сумі 23232,00грн., поточна виплата - за період з 01.07.2018 по 31.03.2019 у сумі 26496,00грн. Поточні суми пенсії, починаючи з 01.04.2019р. направляються на картковий рахунок позивача. Доплата пенсії за минулий період з 01.11.2017 по 31.03.2019 в загальній сумі 49728,00грн. обліковується в органі ПФУ та буде виплачена на умовах порядку, визначеного КМУ.

У січні 2019 року поновлено виплату пенсії в разі втрати годувальника на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в такому порядку: відкладена виплата - за період з 01.11.2017 по 3003.2018 в сумі 23232,00грн., поточна виплата - за період з 01.07.2018 по 28.02.2019 в сумі 23502,00грн. Доплата пенсії за минулий період з 01.11.2017 по 28.02.2019 буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 78 КАС визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбула Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Відповідно до статті 2 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

За приписами частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Водночас, пунктом 1 Постанови № 637 визначено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 1058-IV, про що свідчить також відповідні довідки від 14.09.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб , наданих позвичае разом з позовною заявою до суду.

Також, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивачу була поновлена виплата пенсії з 26.03.2019 на сина ОСОБА_2 , проте нарахування пенсії почалось лише з 01.04.2019 року, та поновлено виплату пенсії на доньку ОСОБА_3 - з січня 2019 року, проте виплати відкладені, в зв`язку з чим утворилась заборгованість з виплати пенсії за період з 01.11.2017 по 31.03.2019 на сина ОСОБА_2 , та за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 на доньку ОСОБА_3 .

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що сума заборгованості з пенсії за період з 01.11.2017 по 31.03.2019 на сина нарахована та становить 49728,00грн грн., на доньку за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 - нарахована та становить 46734,00грн., але не виплачені. При цьому, відповідач у листі від 23.06.2020 № зазначив позивачу, що така пенсія буде виплачена після отримання ПФУ окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України відповідно до абзацу двадцятого пункту 1 Постанови № 637.

Однак, така відмова відповідача не ґрунтується на приписах законодавства, а тому є протиправною, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За приписами статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що преамбула Закону № 1058-IV визначає, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави призначення, перерахунку і виплати пенсій (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Суд звертає увагу на те, що конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Згідно зі статтями 44, 46, 47 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюється Законом № 1058-IV та передбачає регулярну виплату пенсії, щомісячно. При цьому, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, посилання відповідача у листі від 23.06.2020, відзиві на позов та запереченні на те, що дії з невиплати пенсії вчинені на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365", та Постанови № 637, суд зазначає, що таке посилання є необґрунтованим, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Окрім того, суд зазначає, що в даному випадку є не коректним посилання відповідача на зазначену вище Постанову і поряд з тим, що поновлення припиненої виплати сум пенсії відбулось в поточному місяці, і така не є сумою пенсій "які не виплачені за період до місяця їх відновлення", зокрема позивачу була призупинена виплата пенсії з 01.11.2017 і відновлено виплату такої пенсії рішенням від 25.03.2019р.

Водночас, при вирішенні спірних правовідносинах, суд враховує, що відповідно до статті 7 КАС (який визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи те, що позивачу не було виплачено пенсію за період з 01.11.2017 по 31.03.2019 на сина ОСОБА_2 в сумі 49728,00грн грн. та на доньку ОСОБА_3 за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 в сумі 46734,00грн., а також те, що відповідно до Закону № 1058-IV остання має право на таку пенсію, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо невиплати позивачу зазначеної пенсії є протиправними.

При цьому, суд зауважує, що посилання відповідача у відзиві на те, що донька позивачки є повнолітньою особою та самостійно отримує пенсію перебуваючи на обліку з 01.03.2019 року в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, тому вимога в цій частині виплати пенсії задоволенню не підлягає, судом до уваги не береться виходячи з такого.

В позовних вимогах позивач ставить питання про виплату заборгованості пенсії в разі втрати годувальника на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 року в сумі 46734,00грн. Повнолітньою особою донька ОСОБА_3 стала ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, відповідач зобов`язаний виплати позивачу заборгованість по вказаній вище пенсійній виплаті за визначений позивачем період. Зокрема, суд звертає увагу, що сума заборгованості визначена відповідачем самостійно та підлягає виплаті, що не заперечувалось й самим відповідачем відповідно до змісту листа від 23.06.2020р. за № 3362-3219/М-02/8-1400/20.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про допущення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Враховуючи, що рішення в даній справі є рішенням зобов`язального характеру, у суду відсутні підстави звертати дане рішення до негайного виконання.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті заборгованості доплати пенсії по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за період 01.11.2017 по 31.03.2019 р. в загальній сумі 49728,00 грн. та на доньку ОСОБА_3 за період 01.11.2017 по 28.02.2019 р. в загальній сумі 46734,00 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість доплати пенсії по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за період 01.11.2017р. по 31.03.2019р. в загальній сумі 49728,00 грн. та на доньку ОСОБА_3 за період 01.11.2017р. по 28.02.2019р. в загальній сумі 46734,00 грн.

4. В частині допущення рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов