Справа № 520/1698/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 р. Справа № 520/1698/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, в якому просить суд зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради присвоїти ОСОБА_1 статус вдови учасника бойових дій з виданням посвідчення «Посвідчення члена сім`ї загиблого» як дружині померлого ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який набув такий статус під час служби в Республіці Афганістан та який був визнаний за життя інвалідом першої групи «Б» внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту статусу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення їй статусу вдови учасника бойових дій та видачу відповідного посвідчення як дружині померлого ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який набув такий статус під час служби в Республіці Афганістан та який був визнаний за життя інвалідом першої групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку. Листом УПСЗН Московського району ХМР № 08-419 від 16.01.2021 у задоволенні звернення позивача відмовлено, оскільки чинність п. 2 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється виключно на учасників Другої світової війни та осіб, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу та встановлення групи інвалідності. Одночасно заявниці роз`яснено, що їй може бути встановлено статус члена сім`ї загиблого/померлого згідно вимог п. 1 статті 10 Закону, який поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів за умови надання витягу військово-лікарської комісії про їх причинно - наслідковий зв`язок із смертю її чоловіка. З вказаними діями позивач не погодилася та звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що на даний час відсутні законні підстави для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 підтверджено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб 23.08.1991 року (а.с. 24).

ОСОБА_2 отримав посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.02.1997 року, згідно якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 10).

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №444337 підтверджено, що ОСОБА_2 з 01.07.2016 року встановлено першу Б групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку (а.с. 11 - 12).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.07.2016 року, виданого УПСЗН адміністрації Московського району ХМР, ОСОБА_2 є інвалідом першої Б групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 13).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 03 листопада 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідний актовий запис №17124, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 03.11.2020 року (а.с. 14).

06.01.2021 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради із заявою, в якій просив встановити їй статус вдови учасника бойових дій та видати відповідне посвідчення як дружині померлого ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який набув такий статус під час служби в Республіці Афганістан та який був визнаний за життя інвалідом першої групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку відповідно до ч. 2. ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту статусу". До заяви були надані копії: паспорта громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про шлюб від 23.08.1991 року, посвідчення інваліда війни 1 групи № НОМЕР_5 від 11.07.2016, посвідчень учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 23.12.1987 та серії НОМЕР_7 від 04.02.1997, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА№ 444337 від 05.07.2016, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 03.11.2020 та фотокартку 3x4 см. (а.с. 7).

Листом Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 16.01.2021 року № 08-419 повідомлено про відсутність законних підстав для встановлення заявнику статусу відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їй соціального захисту статусу. В обґрунтування відмови зазначено, що статус особи, на яку поширюється чинність пункту 2 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їй соціального захисту статусу може бути встановлений за умови підтвердження участі у бойових діях у період Другої світової війни, або надання документів про нагородження орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу та встановлення групи інвалідності. Оскільки встановлення статусу учасника бойових дій чоловіка заявниці не пов`язане з Другою світовою війною, тому вирішити дане питання можливо після надання документів про нагородження орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу (за наявності).

Одночасно повідомлено, що заявниці може бути встановлено статус члена сім`ї загиблого/померлого згідно вимог пункту 1 статті 10 Закону, який поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів, за умови надання до Управління витягу військово-лікарської комісії про причино - наслідковий зв`язок смерті чоловіка заявника (а.с. 8 - 9).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно зі статтею 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону №3551-ХІІ чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

У відзиві на позов та в листі від 16.01.2021 року № 08-419 відповідач зазначив, що статус особи, на яку поширюється чинність пункту 2 статті 10 Закону може бути встановлений за умови підтвердження участі у бойових діях у період Другої світової війни, або надання документів про нагородження орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу та встановлення групи інвалідності.

Суд з не погоджується з такими твердженнями представника відповідача, оскільки нормою пункту 2 статті 10 Закону №3551-ХІІ встановлено альтернативні варіанти поширення чинності Закону №3551-ХІІ на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю, а не виключно на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу.

Частиною першою статті 18 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року (далі Положення №302 (у відповідній редакції), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення №302 встановлено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Учасникам війни (стаття 9 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник війни".

Пунктом 4 Положення №302 передбачено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого". Нагрудний знак зазначеним особам не видається.

Абзацом другим пункту 7 Положення №302 визначено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Судом встановлено, що померлий чоловік позивача, ОСОБА_2 отримав посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.02.1997 року, згідно якого він мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Крім того, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №444337 підтверджено, що ОСОБА_2 з 01.07.2016 року встановлено першу Б групу інвалідності (безстроково) внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.07.2016 року, виданого УПСЗН адміністрації Московського району ХМР, ОСОБА_2 є інвалідом першої Б групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 03.11.2020 року.

Отже, померлий чоловік позивача, ОСОБА_2 , мав статус Учасник бойових дій, а також визнаний за життя особою з інвалідністю першої Б групи, встановленою внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_2 з 23.08.1991 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після 30.10.2020 року не одружувалася. Доказів протилежного відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Отже, позивач має право на отримання передбаченого пунктом 2 статті 10 Закону №3551-ХІІ статусу дружини померлого учасника бойових дій, визнаного за життя особою з інвалідністю першої Б групи, встановленою внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку, яка не одружилася повторно, та видачу їй посвідчення "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Суд звертає увагу, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд зобов`язати відповідача присвоїти ОСОБА_1 статус вдови учасника бойових дій з виданням «Посвідчення члена сім`ї загиблого» як дружині померлого ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який набув такий статус під час служби в Республіці Афганістан та який був визнаний за життя інвалідом першої групи «Б» внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону №3551-ХІІ.

Проте, в пункті 2 статті 10 Закону №3551-ХІІ мова йде про дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю та не передбачає статусу "вдова учасника бойових дій".

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог задовольнивши адміністративний позов ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради встановити ОСОБА_1 статус дружини померлого учасника бойових дій, ОСОБА_2 , визнаного за життя особою з інвалідністю першої Б групи, встановленою внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку, яка не одружилася повторно, та видати ОСОБА_1 посвідчення "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з огляду на їх необґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч.8 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (, адреса: пр-т Тракторобудівників, буд. 144, м. Харків, 61121) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради встановити ОСОБА_1 статус дружини померлого учасника бойових дій, ОСОБА_2 , визнаного за життя особою з інвалідністю першої Б групи, встановленою внаслідок захворювання, отриманого під час виконання інтернаціонального обов`язку, яка не одружилася повторно, та видати ОСОБА_1 посвідчення "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.