Справа № 420/882/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/882/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (; адреса: вул. Максима Шимка, 5Б, м. Вінниця, 21034) до Одеської митниці Держмитслужби (; вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000006/4 від 13.10.2019 року;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA53700060/2019/00037 від 13.10.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору про надання послуг по декларуванню товарів, укладеного між ТОВ Атаман і К та ТОВ Брокерська Експедиційна Компанія Атаман Груп, брокером з метою митного оформлення товару позивача для підтвердження його митної вартості до митного посту ВМО № 4 м/п Чорноморський Одеської митниці ДФС подана електронна митна декларація UA 500060/2019/009737 від 12.10.2019, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною зовнішньоекономічного контракту. Для підтвердження митної вартості товару декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару. Однак митним органом прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 13.10.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2019. Позивач наголошує, що документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для відмови у митному оформленні товарів відповідно до ст. 54 МК України відсутні, у зв`язку із чим позивач вважає що, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації підлягають скасуванню. Усі документи, які зазначені у вищевказаної статті 53 МКУ як основні, були надані декларантом, а саме: 1) декларація митної вартості, 2) зовнішньоекономічний контракт 3) інвойс 4) транспортні (перевізні) документи які підтверджують витрати покупця на транспортування 5) висновок про якісні та вартісні характеристики товарів (довідка ТИП) 6) специфікація 7) прайс-лист. При цьому, до розмитнення не надавалися: банківські платіжні документи не надавалися у зв`язку з тим, що згідно Контракту оплата товару здійснюється протягом 14 днів після розмитнення; ліцензія на імпорт товару, тому що імпорт товару, якій е предметом спору не підлягає ліцензуванню договір страхування, тому що постачання при базисі постачання FAS не підлягає страхуванню. Декларантом були надані усі наявні додаткові документи: специфікація, прайс-лист виробника товару, довідка ТПП щодо вартості товару.

Позивач, вважаючи, що рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.03.2020 року.

За клопотанням сторін підготовче засідання, призначене на 10.03.2020 року, було відкладено на 31.03.2020 року.

10.03.2020 року за вх. №10697/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити, зазначивши, що під час митного контролю товарів за митною декларацією від 12.10.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією від 12.10.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року провадження у справі №420/882/20 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 06.08.2020 року.

28.07.2020 року за вх. №29355/20 від представника позивача надійшли уточнення до адміністративного позову, оскільки при підготовці позовної заяви були допущені помилки в частині невірного визначення номерів оскаржуваних актів. Таким чином, з урахуванням уточнень позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000006/4 від 13.10.2019 року;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00037 від 13.10.2019 року.

Підготовче засідання, призначене на 06.08.2020 року, було відкладено на 26.08.2020 року, яке у зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. у відпустці було перенесено на 07.09.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі №420/882/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.09.2020р. об 11:00 год.

У судове засідання для розгляду справи по суті на 28.09.2020р. об 11:00 год. сторони не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

07.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.09.2019 року між ТОВ «Атаман і К» (Покупець) та ABO AL WAFA FOR IMPORT AND EXPORT (Egypt) (Продавець) укладено контракт на поставку №04/19 (а.с.32-41).

Відповідно до п.1.1 Контракту №04/19 від 01.09.2019 року, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, вказаний у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту, у порядку та на умовах визначених контрактом.

Пунктом 2.3 частини 2 контракту №04/19 від 01 вересня 2019 року, встановлено, що ціна товару вказується у специфікаціях на товар, а також в інвойсах на оплату при кожній окремій партії товару.

Відповідно до п.4.1. вищевказаного договору, покупець здійснює вибір товару та його замовлення на підставі комерційної пропозиції постачальника з фотографіями зразків продукції та відповідних сертифікатів якості на неї, що надсилаються покупцю для ознайомлення та затвердження електронною поштою чи факсом.

Пунктом 4.2. контракту №04/19 від 01 вересня 2019 року визначено, що постачальник може здійснювати поставку згідно контракту на умовах: CFR (Одеса, Чорноморськ, Южний) продавець виконав поставку, коли товар пройшов через поручні судна (на борту судна) в порту відвантаження та доставлений судновласником у порт призначення; FOB (порт відвантаження) витрати за доставку товару на судно та відповідальність за його завантаження лежить на постачальнику. Покупець несе витрати за перевезення з моменту завантаження постачальником товару на судно.

Частиною 7 контракту №04/19 від 01 вересня 2019 року визначено, що товар поставляється покупцю у тарі постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів, яка входить у вартість товару та поверненню не підлягає. Обов`язок пакування та маркування товару лежить на постачальнику. Витрати на пакування та маркування товару покладаються на постачальника та входять у вартість товару.

З метою здійснення митного оформлення товару, 12.10.2019 року для митного оформлення товару декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію №UA500120/2019/009737 від 12.10.2019 року, у якій митна вартість товару (гранати свіжі) визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто за основним методом визначення митної вартості товарів (а.с.23-24).

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу подано наступні документи:

- інвойс № 1 від 15.09.2019 року (а.с.47),

- коносамент (Bill of lading) (а.с.55);

- фіто санітарний сертифікат № 0846885 (а.с.54);

- прейскурант (прас-лист) виробника товару від 15.09.2019 року (а.с.49-50),

- договір трансп. експедирування №01/09-2019 від 01.09.2019 року (а.с.56-61);

- договір про перевезення № 2409/19-1 від 24.09.2019 року (а.с.62-69);

- розрахунок ціни (калькуляція) від 15.09.2019 року(а.с.51-52);

- специфікація № 1 від 15.09.2019 року (а.с.46);

- додаткова угода №1 до контракту №04/19 від 01.09.2019 року (а.с.42-44);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №04/19 від 01.09.2019 року;

- рахунок-фактура № КО-00013302 від 09.10.2019 року (а.с.73);

- договір про надання послуг митного брокера № 01/07-19 від 01.07.2019 року (а.с.74-76);

- акт зважування № РК-21664132 від 10.10.2019 року (а.с.77);

- платіжне доручення №218 від 09.10.2019 року (а.с.72);

- довідка про ціну товару, що імпортується СИО-к № 000378 від 11.10.2019 року (а.с.53).

Під час митного контролю товарів за митною декларацією №UA500120/2019/009737 від 12.10.2019 року, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості.

У зв`язку із цим декларанту запропоновано надати виписку із бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а також інші додаткові документи за бажанням декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларантом (ТОВ «Атаман-Груп») був наданий лист від 13.10.2019р., яким не надано відповіді на всі питання в повідомленні Митниці, та не усунені виявлені розбіжності у поданих документах, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості.

Це слугувало підставою для прийняття Митницею оскаржуваних рішення та картки.

13.10.2019 року Одеською митницею ДФС були прийняті:

картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00037(а.с.21-22);

рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000006/04 (а.с.19-20).

При цьому вартість товару за ціною договору (1 метод) визначена на рівні 9766,610дол.США, була визначена за резервним (шостим) методом на рівні 24729,60дол.США, ціна за одиницю 1,400дол.США за 1кг. за проведеним аналізом баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України (МД від 25.09.2019р. та від 28.09.2019р.).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Згідно до приписів пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з бази даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДПС України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити її відомості з метою доведення своєї позиції.

Щодо цього питання, Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17).

З урахуванням наведеного, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у складових митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Судом встановлено, що позивач у листі від 13.10.2019р. (а.с.29-30) надав вичерпні розгорнуті пояснення щодо усіх питань, поставлених Митницею, а саме:

- щодо вартісної характеристики товару у довідці про ціну товару від 11.10.2019р.;

- щодо наявності ознак підробки на документах;

- щодо необхідності залучення сюрвеєрної компанії у випадку невідповідності кількості товару;

- щодо документів, які повинен надіслати постачальник покупцю;

- щодо платіжного доручення щодо вартості транспортування;

- щодо можливості надання додаткових документів, тощо.

Ці пояснення невмотивовано відхилені Митницею у рішенні про коригування, без будь-якого аналізу та обґрунтування, отже рішення від 13.10.2019р. не відповідає критерію обґрунтованості.

Поряд із цим суд констатує, що коригування митної вартості за шостим (резервним) методом відбулося із використанням відомостей МД, наявних в базах ЄАІС та АСМО «Інспектор», проте такі МД (від 25.09.2019р. та від 28.09.2019р.) відповідачем суду не надані.

Відсутні також і докази проведення консультацій з декларантом щодо неможливості застосування (послідовно) інших методів визначення митної вартості, що свідчить про неповноту та поверховість прийнятого Митницею рішення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, у відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Звежинський проти Польщі», заява №34049/96 відповідно до п.71 якого суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності (цит. вище справа Брумареску). Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (див. рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. A. та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995, серія A, N 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (див. цит. вище рішення у справі Спорронга і Льонрота. При цьому, п. 73 суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняті Одеською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів № UA500120/2019/000006/4 від 13.10.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500120/2019/00037 від 13.10.2019 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» у загальній сумі 5013,82грн. сплаченого судового збору згідно платіжних доручень № 260 та № 261 від 30.01.2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000006/4 від 13.10.2019 року Одеської митниці ДФС.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00037 від 13.10.2019 року Одеської митниці ДФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (; адреса: вул. Максима Шимка, 5Б, м. Вінниця, 21034) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5013 (п`ять тисяч тринадцять) грн. 82 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (, адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Аракелян