Справа № 826/16719/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Київ № 826/16719/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» (позивач, ТОВ «Пєнов Груп» до Головного управління ДФС у м. Києві (відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання господарських операцій, які перевірялись, оформлено всі необхідні первинні документи, а самі операції мали реальні наслідки, що свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу.

У відзиві відповідач дублює зміст акту перевірки позивача, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Вивчивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 29.07.2016, результати якої викладені в акті від 24.05.2018 (Акт перевірки).

За наслідком перевірки виявлені наступні порушення:

1. п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 214 678,00 грн, у тому числі: за 2015 рік у сумі 119 183 грн, за 2016 рік у сумі 95 495,00 грн.

2. п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період в сумі 213 657 грн, у тому числі: за вересень 2015 року в сумі 8421,00 грн, за жовтень 2015 року в сумі 30 143,00 грн, за листопад 2015 року в сумі 40338,00 грн, за грудень 2015 року в сумі 27 558,00 грн, за травень 2016 року в сумі 58085,00 грн, за червень 2016 року у сумі 7571,00 грн, за липень 2016 року в сумі 41 541,00 грн.

Зважаючи на викладене, контролюючим органом самостійно нараховано грошове зобов`язання з ППП у розмірі 214 678,00 грн та 23 873,75 грн за штрафними санкціями (ППР № від 06.07.2018) та грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 213 657,00 грн та за штрафними санкціями 53 414,25 грн (ППР № від 06.07.2018).

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати (п. 86.1 ст. 86 ПК України).

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст. 83 ПК України).

Підставою для формування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, за змістом акту перевірки, є проведений аналіз господарських операцій з контрагентами ТОВ «Пєнов Груп» з ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Кортес-Плюс», ТОВ «Інтер Текноледжі», ТОВ «Гранді Плюс».

За висновком контролюючого органу, не зважаючи на належним чином складені первинні документи, останні не мають юридичної сили та не створюють доказову базу, у разі відсутності фактично-здійснених господарських операцій.

1. Щодо ТОВ «Профбудкомплекс» в акті перевірки зазначено наступне.

Позивачем придбано товарів та послуг у 2016 році на суму 645 631,80 грн, з яких 107605,31 грн ПДВ. Довідково, слід зазначити, що серед зведених в акті перевірки розрахунків позивача з ТОВ «Профбудкомплекс» убачається дворазова сплата рахунку № 496 від 06.07.2016 на суму 5460 грн, з яких 910 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- відсутністю звітності контрагента за 2016 рік;

- наявністю вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2018 у справі № 760/20771/17, яким директора контрагента ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України;

- замовленням тотожних наданим позивачу послуг у ТОВ «Сафарс», директор якого заявив про непричетність до ведення господарської діяльності.

2. Щодо ТОВ «Інтербілд Комьюніті» в акті перевірки зазначено наступне.

Позивачем отримано послуг у 2015 році від контрагента на загальну суму 450 972,96 грн, з яких 75 162,16 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- відсутністю звітності контрагента з січня 2016 року;

- неподанням контрагентом декларації з податку на прибуток за 2015- 2016 роки;

- наявністю інформації кримінального провадження стосовно директора контрагента - ОСОБА_2 , зокрема, протоколу допиту від 18.10.2016, в якому останній повідомив про непричетність до ведення господарської діяльності.

3. Щодо ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» в акті перевірки зазначено таке.

Позивачем отримано послуг у 2015 році від контрагента на загальну суму 129 825,13 грн, з яких 21 637,52 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- наявністю ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 760/6919/16-к, в якій викладені результати досудового розслідування щодо організованої групи, до якої входить контрагент;

- замовленням тотожних наданим позивачу послуг у ТОВ «Арнад Плюс», директор якого заявив про непричетність до ведення господарської діяльності.

4. Щодо ТОВ «Кортес-Плюс» в акті перевірки зазначено наступне.

Позивачем придбано товари у 2016 році у контрагента на загальну суму 1980,00 грн, з яких 330,00 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- наявністю інформації кримінального провадження стосовно директора контрагента - ОСОБА_3 , зокрема, протоколу допиту від 07.06.2016, в якому остання повідомила про непричетність до ведення господарської діяльності.

- замовленням тотожних проданим товарів у ТОВ «Сафарс», директор якого заявив про непричетність до ведення господарської діяльності.

5. Щодо ТОВ «Інтер Текноледжі» в акті перевірки зазначено наступне.

Позивачем придбано товари у 2015 році у контрагента на загальну суму 57 960,00 грн, з яких 9660,00 грн ПДВ.

Позивачем придбано товари у 2016 році у контрагента на загальну суму 1980,00 грн, з яких 330,00 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- наявністю ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 760/6919/16-к, в якій викладені результати досудового розслідування щодо організованої групи, до якої входить контрагент;

- замовленням тотожних проданим позивачу товарів у ТОВ «Білд Комьюніті», директора якого - ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України вироком Печерського районного суду міста Києва від 31.05.2016 у справі № 757/14680/16-к.

6. Щодо ТОВ «Гранді Плюс» в акті перевірки зазначено наступне.

Позивачем придбано товари у 2016 році у контрагента на загальну суму 1029,17 грн, з яких 171,53 грн ПДВ.

Нереальність операцій пояснюється:

- невстановленням джерела походженням реалізованого товару за ланцюгом постачання;

- наявністю ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 760/6919/16-к, в якій викладені результати досудового розслідування щодо організованої групи, до якої входить контрагент.

Загальним висновком щодо кожного з наведених контрагентів зазначено про їх функціонування в межах незаконної схеми, яка полягає у перерахуванні з рахунків підприємств реального сектору економіки коштів на рахунки «транзитних підприємств», з метою мінімізації податкового навантаження, штучного формування податкового кредиту з ПДВ за ніби то виконані роботи, надані послуги та постачання товарів.

Фактично відповідні роботи не проводяться, послуги не надаються, постачання товарів не здійснюється, а кошти обготівковуються шляхом проведення подальших «Транзитних» операцій з іншими фіктивними підприємствами, які задіяні в схемі транзитно-конвертаційної групи з подальшим їх обготівкуванням через рахунки юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Зважаючи на викладене, контролюючим органом зроблено висновок про безпідставне формування витрат за операціями з контрагентами та безоплатне отримання товарів та послуг, чим занижено фінансовий результат до оподаткування за період з 01.01.2015 по 29.07.2016 на суму 1 192 650,00 грн, у тому числі за 2015 рік у сумі 662 125,00 грн, за 2016 рік у сумі 530 525,00 грн.

Окрім того, податковий кредит, сформований за згаданими господарськими операціями, також вплинув на заниження грошового зобов`язання з ПДВ на 213 657,00 грн.

Таким чином, передумовою для визначення складу податкових правопорушень позивача стало визнання операцій з контрагентами фіктивними, водночас, суд не погоджується з деякими викладеними висновками.

Стосовно неподання звітності контрагентами позивача, а також діяльності підрядників контрагентів ТОВ «Арнад Плюс», ТОВ «Сафарс», ТОВ «Білд Комьюніті», варто зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкової звітності та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Наведений висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.06.2020 у справі № 340/422/19.

Оскільки умисел діяльності позивача не досліджувався контролюючим органом під час перевірки, не встановлений жодним судовим рішенням, а матеріали справи не свідчать про наявність умислу в ухиленні від оподаткування, згадані доводи відповідача є лише відомостями про обставини, які без причинно-наслідкового зв`язку не мають значення для вирішення даного спору.

Окрім того, посилання на матеріали досудового розслідування в кримінальних провадженнях, зокрема, протоколів допитів свідків, а також на інформацію, викладену в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 760/6919/16-к, також критично сприймається судом.

Встановлено про відсутність вироків у кримінальних провадженнях, матеріали досудового розслідування яких фігурують в акті перевірки, а також у справі № 760/6919/16-к щодо ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Кортес-Плюс», ТОВ «Інтер Текноледжі», ТОВ «Гранді Плюс».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Логічно-зворотним є твердження про те, що не встановлення іншим судом обставин, зокрема, щодо вини особи у вчиненні злочину, не слугує підставою звільнення від доказування.

Іншими словами, лише висновки про наявність або відсутність складу злочину в діях певної особи, які викладаються у вироку суду, мають преюдиціальний характер для адміністративного суду та не вимагають доказування.

За відсутності вироку, неможливе встановлення складу злочину або кримінального правопорушення, натомість, застосовуючи матеріали досудового розслідування, податковий орган, презюмуючи істинність викладених в них відомостей, підмінив поняття «інформація» та «факт».

Резюмуючи наведене в сукупності, висновок про нереальність операцій з ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Кортес-Плюс», ТОВ «Інтер Текноледжі», ТОВ «Гранді Плюс» є недоведеним, що створює істотний недолік обґрунтованості всіх подальших рішень, прийнятих на підставі акту перевірки.

Водночас, судом враховується наявність вироку від 03.04.2018 у справі № 760/20771/17, яким директора ТОВ «Профбудкомплекс» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

За змістом згаданого вироку 21.04.2016, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 діючи в порушення вищевказаних норм законодавства, з метою досягнення злочинної мети, яка полягала у придбанні на його ім`я ТОВ «Профбудкомплекс» для подальшого його використання невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності, у присутності ОСОБА_12 підписав договір №1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21.04.2016, договір №2 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21.04.2016 та протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Профбудкомплекс» від 21.04.2016, чим засвідчив факт придбання даного товариства.

На прохання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_11 надав фотокопії сторінок свого паспорту громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру, завірені його підписом, необхідні для подальшого оформлення відповідних документів щодо зміни складу засновників товариства та придбання корпоративних прав на частку у статутному капіталі.

В вересні 2016 року, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_11 , діючи з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою досягнення злочинної мети, яка полягала у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «Т.Д.В. Компані» для подальшого його використання невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності, у присутності ОСОБА_12 підписав протокол №02/2016 загальних зборів учасників ТОВ «Т.Д.В. Компані» від 14.09.2016, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Т.Д.В. Компані» від 14.09.2016, та статут ТОВ «Т.Д.В. Компані».

Також, ОСОБА_11 передав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, фотокопії сторінок свого паспорту громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру, завірені його підписом, необхідні для подальшого оформлення відповідних документів, в яких ОСОБА_11 був зазначений як учасник товариства.

У подальшому, невстановлені слідством особи, які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_11 в період з 21.04.2016 по 30.12.2016, при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, з використанням банківської системи «Клієнт - Банк» сприяли перерахуванню грошових коштів, які надходили від підприємств реального сектору економіки на банківські рахунки ТОВ «Профбудкомплекс» та ТОВ «Т.Д.В. Компані», з метою подальшого переведення у готівку та ухилення від сплати податків, оскільки вказані операції не відображалися в документах податкової звітності.

За висновком суду, вироком у кримінальній справі № 760/20771/17 встановлено об`єктивну сторону складу злочинів посадової особи контрагента позивача, дії якого не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій. Господарські операції, за наслідками яких позивачем сформовані витрати та податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних цією ж особою і у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Тотожний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі 826/17813/18.

Таким чином, висновки контролюючого органу щодо заниження бази оподаткування ППП та заниження грошового зобов`язання з ПДВ справедливі по відношенню до господарських операцій позивача з ТОВ «Профбудкомплекс» у 2016 році.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік» превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік»).

Наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 затверджено положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (ПСБО 15).

Згідно з п. 5 ПСБО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Аналізуючи викладене, оскільки господарські операції позивача з ТОВ «Профбудкомплекс» не можуть бути визнані реальними, в силу встановленої вироком непричетності її директора до господарської діяльності та фіктивності такого товариства, фактично отримані позивачем товари та послуги є операціями, здійсненими поза межами правового поля, натомість, надані до перевірки та разом з позовом первинні документи не відображають реального змісту договірних відносин.

Таким чином, послуги та товари, зазначені як надані від ТОВ «Профбудкомплекс», отримані позивачем безоплатно, з огляду на що, мали бути задекларовані як дохід з метою оподаткування ППП.

Згідно з наданими до перевірки документів, позивачем сплачено на рахунок ТОВ «Профбудкомплекс» 538 026,49 грн без ПДВ, водночас, як зазначалось вище, рахунок № 469 від 06.07.2016 на суму 4550,00 грн без ПДВ сплачено двічі.

Вочевидь, акт перевірки містить технічну описку при визначенні бази оподаткування ППП, оскільки згадану суму 4550,00, сплачену двічі, взагалі виключено із розрахунку заниження, у тому числі з ПДВ у розмірі 910 грн.

Таким чином, до оскаржуваного ППР № від 06.07.2018 в частині нарахування ППП за 2016 рік по господарським операціям з ТОВ «Профбудкомплекс» нараховане грошове зобов`язання, виходячи з вартості заниження доходу через безоплатне отримання товарів від даного контрагента у розмірі 528 016,49 грн (538 026,49 грн - 4550,00 грн * 2 + 910,00 грн).

Таким чином, обґрунтованим є нарахування грошового зобов`язання з ППП, з урахуванням базової ставки податку у 18 відсотків (п. 136.1 ст. 136 ПК України) на суму 95 042,97 грн (528 016,49 грн * 18 %).

Правильність даного розрахунку також підтверджується відніманням від розрахованої за 2016 рік суми заниження податку, 18 % вартості товарів без ПДВ, отриманих від ТОВ «Кортес-Плюс» та ТОВ «Гранді Плюс»: 95 495,00 грн - (857,64 грн - 1650,00 грн) * 18 %.

Резюмуючи викладене, ППР № від 06.07.2018 в частині нарахування податкового зобов`язання з ППП правомірне лише в частині суми податку, визначеної з бази оподаткування за господарськими операціями з ТОВ «Профбудкомплекс» у розмірі 95 042,97 грн, натомість, є протиправним в частині грошового зобов`язання з ППП у розмірі 119 635,03 грн.

Відповідно до п. 123.1 п. 123 ПК України (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваного ППР) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За ППР № від 06.07.2018 до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 23 873,75, що відповідає 25 % нарахованої за 2016 рік суми податку.

Оскільки ППР № від 06.07.2018 правомірне в частині 95 042,97 грн, нарахованих за 2016 рік, правомірним є застосування штрафу в розмірі 23 760,75 грн (95 042,97 грн * 25 %), натомість, протиправне в частині застосування штрафу в розмірі 113,00 грн.

Щодо ПДВ, контролюючим органом зазначено про його заниження через формування податкового кредиту за господарськими операціями зі згаданими контрагентами.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Оскільки обґрунтовано безпідставним визначено формування податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Профбудкомплекс» у розмірі 106 695,31 грн за травень, червень, липень 2016 року, ППР № від 06.07.2018 правомірне в частині нарахування ПДВ в такій сумі, оскільки згаданим кредитом занижено податкове зобов`язання з ПДВ.

В іншій частині ППР № від 06.07.2018 слід визнати необґрунтованим та протиправним, оскільки податковий кредит в розмірі 106 961,69 грн сформовано на підставі належним чином оформлених первинних документів без спростування реальності господарських операцій.

Стосовно суми нарахованих штрафних санкцій, у розумінні п. 123.1 ст. 123 ПК України, правомірною є лише 26 673,83 грн (106 695,31 грн * 25 %) та протиправною в іншій частині - 26 740,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оскільки обставини, викладені в акті перевірки є обґрунтованими в частині нереальності господарських операцій з ТОВ «Профбудкомплекс», водночас містять прогалини у спростуванні реальності операцій з іншими контрагентами, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За подання даної позовної заяви позивачем сплачено 9346,35 грн. Ухвалою суду від 11.03.2021 закрито провадження в частині однієї вимоги немайнового характеру, отже розглядались по суті вимоги майнового характеру на загальну суму 505623,00 грн, за які сплачено 7584,35 грн судового збору.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом скасування оскаржуваних ППР в частині 253 449,72 грн, що у відсотковому співвідношенні становить 50,1%.

Таким чином, відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 4800,00 грн (7584,35 грн * 50,1 %).

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018 в частині нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 119 635,03 грн та штрафних санкцій у розмірі 113,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018 в частині нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 106 961,69 грн та штрафних санкцій у розмірі 26 740,42 грн.

4. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

5. Стягнути витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» у розмірі 4800,00 (чотири тисячі вісімсот) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пєнов Груп» (пр-т Юності, 18, м. Вінниця, 21021, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко