Справа № 640/17580/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Вікторіа» до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Вікторіа» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2019 № , відповідно до якого позивачу визначені штрафні санкції у розмірі 409 016,14 грн. за затримку реєстрації податкових накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевірки не було враховано тієї обставини, що допущене позивачем порушення є наслідком неправомірних дій органів державної влади здійснених у межах розслідування кримінального провадження, а саме - арешту коштів ПП «Вікторіа» на рахунках платника податку, відкритих у банківських установах. Крім того, позивач звертає увагу, що акт перевірки був складений 27.02.2019, а спірне рішення прийняте лише 30.07.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 рокуадміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи апелянта обґрунтовані тим, щоперевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за 2017-2018 роки в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу, щотягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірах, визначених цією нормою.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, за результатами проведеної камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за 2017 - 2018 складено акт перевірки від 27.02.2019 №2172/26-15-12-06-16/35576088.

На підставі висновків акта перевірки та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), за порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за 2017-2018 роки, відносно останнього податковим повідомленням-рішенням від 30.07.2019 № застосовано штраф на загальну суму 409 016,14 грн.

Не погоджуючись із рішеннями контролюючого органу та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю факту прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовувались штрафні санкції згідно з цим Кодексом, а саме, пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) було встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі якщо реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 цієї статті перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як встановлено судом першої інстанції, всі вищезгадані податкові накладні, крім податкової накладної № 8 від 27.10.2017, були подані для реєстрації у встановлені п. 201.10 ПК України строки.

При первинному поданні податкових накладних для реєстрації, у їх реєстрації було відмовлено (документ не прийнято) з підстав арешту сум ПДВ у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (на «ПДВ рахунку»).

З квитанцій про відмову у реєстрації податкових накладних не вбачається, що відмовлено у реєстрації з підстав недостатності ліміту коштів на «ПДВ рахунку».

З відомостей по «ПДВ рахунку» також не вбачається недостатності коштів на ПДВ рахунку для реєстрації вищезгаданих податкових накладних.

Таким чином, єдиною перешкодою для реєстрації вищезгаданих податкових накладних, виписаних у 2018 році, був арешт коштів на «ПДВ рахунку».

Так, ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2018 у справах№ 757/37813/18-к та № 757/37814/18-к накладено арешт на грошові кошти в безготівковій формі, які знаходяться на рахунках юридичних осіб, відкритих в банківських, у т.ч. позивача, а також, на кошти - суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ), у т.ч. позивача.

В подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2018 у справі № 757/43147/18-к було скасовано арешти, накладені ухвалами слідчого судді у справах № 757/37813/18-к та № 757/37814/18-к.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ч. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015 № 643-VIII (далі - Закон № 643-VII), який набрав чинності ще 29.07.2015, встановлено, що на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на кошти, що перебувають на таких рахунках, не може бути: накладено арешт, звернено стягнення.

У даному випадку всупереч вимогам Закону № 643-VIII у взаємозв`язку із положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з боку Держави в особі її органів мало місце порушення вимог вказаного Закону та ст. 1 Першого протоколу через ініціювання та реалізацію обмежень по «ПДВ рахунку» позивача, що призвело до неможливості своєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, виписаних у 2018 році, до штучного блокування своєчасної реєстрації податкових накладних за наявності відповідного ліміту сум ПДВ, який дозволяв здійснити реєстрацію податкових накладних.

У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до п. 109.1. ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виписані у 2018 році накладні були своєчасно подані для реєстрації та за наявності відповідного ліміту ПДВ. Позивач вчинив всі дії, які від нього вимагали норми ПК України щодо виконання обов`язку з реєстрації, які по суті не були виконані виключно з вини Держави в особі її органів внаслідок блокування «ПДВ рахунку» всупереч вимогам ч. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» № 643-VIII.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, закон пов`язує право податкового органу прийняти податкове повідомлення-рішення за наявністю акту перевірки та відповідно встановлює граничні строки прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками складання акту перевірки, то суд приходить до висновку, що податковий орган при прийнятті податкового повідомлення-рішення зобов`язаний дотримуватися строків прийняття податкових повідомлень-рішень, передбачених ст. 86 ПК України за наслідками складання акту перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень й у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що діючим законодавством не передбачено право податкового органу приймати ППР протягом більше ніж 10 десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, то у податкового органу відсутні повноваження прийняти ППР після спливу вказаного строку.

У даному випадку, між датою перевірки та датою прийняття спірного рішення, замість 10 днів, пройшло маже п`ять місяців.

Наведене є суттєвим порушенням принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк