Справа № 160/17081/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, Головне управління, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи за Списком № 2:
- згідно з довідкою № 23-07/71 від 03.02.2020, виданою Акціонерним товариством «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» з 18.12.1987 по 05.07.1990, з 06.07.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 11.03.1994 та з 11.03.1994 по 05.03.1995, з 25.02.1997 по 23.03.1997 з 24.03.1997 по 27.01.2000;
- згідно з довідкою № 80 від 03.12.2012, виданою Відкритим акціонерним товариством «Селігдар» у період з 25.03.1995 по 01.04.1997;
- згідно з довідкою № 80 від 05.04.2019, виданою відкритим акціонерним товариством «Артіль старателів «Енергія» у період з 11.06.2013 по 08.10.2013;
- згідно з довідкою № 31 від 28.10.2018, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «T-Цемент» у період з 02.06.2017 по 27.10.2017;
- згідно з довідкою № 149 від 07.10.2019, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «T-Цемент» у періоди з 23.05.2018 по 25.10.2018 та з 23.05.2019 по 07.10.2019;
- згідно з довідкою № 15 від 22.01.2019 та довідкою № 5 від 08.10.2020, виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Конго» у періоди з 26.04.14 по 17.10.14, 20.04.15 по 21.10.15,14.04.16 по 08.10.16;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» відповідно до поданої 05 жовтня 2020 року заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
08.02.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що пільгова пенсія це пенсія яка виплачується за рахунок коштів підприємства після отримання результатів атестації робочих місяць за умовами праці та довідок виданих цими ж підприємствами про пільговий характер роботи. Перевіривши надані позивачем довідки, було з`ясовано, що відсутній перелік атестації професій згідно наказу № 219 від 17.08.1994, та №457 від 17.11.1999 по Чкаловській збагачувальній фабриці згідно довідки за № 23-07/71 від 03.02.2020. Також не надано атестації робочих місць за період роботи з 25.03.1995 -01.04. 1997 згідно довідки №80 від 03.12.2012, з 11.06.2013 по 08.10.2013 згідно довідки №30 від 05.04.2019, з 02.06.2017 по 31.10.2017 згідно довідки № 31 від 28.10.2018, з 23.05.2018 по 25.10.2018, з 23.05.2019 по 07.10.2019 згідно довідки № 149 від 07.10.2019. Довідка №5 від 08.10.2020 року видана ООО КОНГО (мова оригіналу) про період роботи з 26.04.2014 по 17.10.2014 р.; з 20.04.2015 по 21.10.2015 р.; з 14.04.2016 р. по 08.10.2016 р. на посаді горного мастера, до управління не надходила, що підтверджується копією Розписки Повідомлення, де зазначається які документи надавалися разом з заявою про призначення пенсії, отже правова оцінка даному документу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не проводилась, через його відсутність. Таким чином страховий стаж позивача становить 33 роки, 1 день, з них по Списку №2 - 4 роки, 5 місяців, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2. Також зауважив, що в прохальній частині позову позивач просить призначити пенсію відповідно до вимог пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, але пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058- IV. Таким чином вимога про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення є необґрунтованою та незаконною, так як даний закон застосовується тільки в частині що не суперечить Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки і Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і Закон України Про пенсійне забезпечення регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як акту права прийнятого пізніше у часі. Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що управління діяло у спосіб, прямо передбачений законодавством.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком.
Не погоджуючись із відмовою у призначення пенсії за віком на пільгових умовах та вважаючи протиправним не зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи за Списком № 2, згідно з довідками: № 23-07/71 від 03.02.2020, № 80 від 03.12.2012, № 80 від 05.04.2019, № 31 від 28.10.2018, № 149 від 07.10.2019, № 15 від 22.01.2019, № 5 від 08.10.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.
Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Абзацом першим ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч.1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст.114 Закону № 1058-IV (в редакцій чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.
З вищевикладеного випливає, що чоловік, який у період з 1 квітня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг віку 55 років та мав страховий стаж не менше 28 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, має право на призначення пенсії за віком на підставі ст.114 Закону №1058-IV.
У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують зі ст.62 Закону України № 1788-ХІІ, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має дві трудові книжки НОМЕР_4 , АС№176644.
В трудовій книжці НОМЕР_5 містяться записи про наступні періоди роботи позивача:
- з 18.11.1996 до 07.02.1997 - експедитор в Закритому акціонерному товаристві «Мрія»;
- з 25.02.1997 до 24.03.1997 - машиніст насосних установок на перекачці шламів 4 розряду Чкаловської збагачувальної фабрики Відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат». За результатом атестації машиністу насосних установок на перекачці шламів підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 (наказ №219 від 17.08.1994);
- з 24.03.1997 до 28.01.2000 - старший майстер основної виробничої дільниці Чкаловської збагачувальної фабрики відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат». За результатом атестації машиністу насосних установок на перекачці шламів підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 (наказ №219 від 17.08.1994);
- з 28.01.2000 до 01.06.2003 - провідний інженер-технолог відділу збагачування виробничого напрямку Відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат»;
- з 01.06.2003 до 20.02.2007 - провідний інженер-технолог - начальник дослідної лабораторії по збагаченню;
- з 20.02.2007 до 01.07.2008 - головний інженер Олександрівської збагачувальної фабрики Відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат»;
- з 01.07.2008 до 03.08.2009- заступник начальника Олександрівської збагачувальної фабрики відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат»;
- з 03.08.2009 до 12.04.2012 - начальник Олександрівської збагачувальної фабрики відкритого акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо- збагачувальний комбінат»;
- з 25.04.2012 до 19.01.2013 - перебував на обліку в Орджонікідзевському міському центрі зайнятості;
- з 11.06.2013 до 08.10.2013 - гірничий майстер на відкритих гірничих роботах Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіль старалей «Енергія» Магаданської області, Російська Федерація;
- з 26.04.2014 до 17.10.2014 - гірничий майстер Товариства з обмеженою відповідальністю «Конго», Магаданська область, Російська федерація;
- з 20.04.2015 до 21.10.2015 - гірничий майстер товариства з обмеженою відповідальністю «Конго», Магаданська область, Російська федерація;
- з 14.04.2016 до 08.10.2016 - гірничий майстер товариства з обмеженою відповідальністю «Конго», Магаданська область, Російська федерація.
В трудовій книжці НОМЕР_4 містяться записи про наступні періоди роботи позивача:
- з 12.11.1983 до 06.11.1985 - служба у складі Збройних Сил СРСР;
- з 21.09.1987 до 18.12.1987 - підсобний робочий 2 розряду Чкаловської збагачувальної фабрики Орджонікідзевського гірничо-збагачувального комбінату;
- з 18.12.1987 до 26.10.1988 - моторист живильника 3 розряду Чкаловської збагачувальної фабрики Орджонікідзевського гірничо-збагачувального комбінату;
- з 26.10.1998 до 06.07.1990 - машиніст дробарок 4 розряду Чкаловської збагачувальної фабрики Орджонікідзевського гірничо-збагачувального комбінату;
- з 06.07.1990 до 25.09.1990 - майстер основної виробничої дільниці Чкаловської збагачувальної фабрики Орджонікідзевського гірничо- збагачувального комбінату;
- з 25.09.1990 до 05.03.1995 - старший майстер основної виробничої дільниці Чкаловської збагачувальної фабрики Орджонікідзевського гірничо- збагачувального комбінату;
- з 25.03.1995 до 01.04.1997 - член артелі старателів «Селігдар», район Крайньої Півночі, гірничим майстром;
- з 02.06.2017 до 31.10.2017 - начальник дільниці на дільниці відкритих гірничих робіт «Глухариний» Середньоканського району Магаданської області, район Крайньої Півночі, товариство з обмеженою відповідальністю «T-Цемент». Робота виконується в польових умовах;
- з 23.05.2018 до 25.10.2018 - начальник дільниці відкритих гірничих робіт «Глухариний» Середньоканського району Магаданської області, район Крайньої Півночі, товариство з обмеженою відповідальністю «Т-Цемент». Робота виконується в тяжких умовах праці;
- з 23.05.2019 до 07.10.2019 - начальник дільниці відкритих гірничих робіт «Глухариний» Середньоканського району Магаданської області, район Крайньої Півночі, товариство з обмеженою відповідальністю «Т-Цемент». Робота виконується в польових умовах, в тяжких умовах праці;
- з 04.05.2020 - начальник дільниці складу сировини і готової продукції БЗАФ Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіпром Груп».
З наданих до суду довідок вбачається, що:
- довідка № 23-07/71 від 03.02.2020, видана ОСОБА_1 про те, що він працював в Акціонерному товаристві «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» повний робочий день за посадами які передбачені Списком №2, у наступні періоді: з 18.12.1987 по 05.07.1990 (2 р. 2 міс. 4 дн.), з 06.07.1990 по 31.12.1991 (1 р. 5 міс. 26 дн.), з 01.01.1992 по 11.03.1994 та з 11.03.1994 по 05.03.1995 (2 р. 10 міс. 10 дн.), з 25.02.1997 по 23.03.1997 (0 р. 0 міс. 29 дн.), з 24.03.1997 по 27.01.2000 (2 р. 9 міс. 26 дн.);
- довідки № 80 від 03.12.2012, видані ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день у Відкритому акціонерному товаристві артелі старателів «Селігдар» (Республіка Саха, Якутія) у період з 25.03.1995 по 01.04.1997; стаж роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2, затвердженим постановою КМ УРСР №10, складає 1 р. 01 міс. 06 дн.;
- довідки №№ 29, 30 від 05.04.2019, видані ОСОБА_1 про те, що він працював на посаді гірничий майстер на відкритих гірських роботах повний робочий день у Відкритому акціонерному товаристві «Артіль старателів «Енергія» (Магаданська область, Російська Федерація) у період з 11.06.2013 по 08.10.2013; стаж роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 складає 3 місяці 28 днів;
- довідка №31 від 28.10.2018, видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Т-Цемент» (Магаданська область, Російська Федерація) у період з 02.06.2017 по 31.10.2017; стаж роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене нормами законодавства Російської Федерації складає 4 місяці 26 днів;
- довідка № 149 від 07.10.2019, видана ОСОБА_1 про те, що він працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Т-Цемент» (Магаданська область, Російська Федерація) у періоди з 23.05.2018 по 25.10.2018 та з 23.05.2019 по 07.10.2019, повний робочий день на посаді начальника ділянки, в тому числі зайнятий безпосередньо на добуванні корисних копалин з 23.05.2018 по 22.10.2018 та з 23.05.2019 по 04.10.2019, даний період роботи надає право на дострокове призначення пенсії згідно норм законодавства Російської Федерації, кількість відпрацьованих днів в цей період не визначена;
- довідка №5 від 08.10.2020 , видана ОСОБА_1 про те, що він працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Конго» (Магаданська область, Російська Федерація) у періоди з 26.04.2014 по 17.10.2014, 20.04.2015 по 21.10.2015, 14.04.2016 по 08.10.2016 на посаді гірничого майстра на відкритих гірських роботах; стаж роботи, що дає право на дострокове призначення пенсії, передбачене нормами законодавства Російської Федерації складає 1 рік 5 місяців 19 днів, стаж роботи, що дає право на дострокове призначення пенсії згідно Списку №2, передбачене нормами законодавства Російської Федерації складає 1 рік 4 місяці 16 днів;
- довідка №15 від 22.01.2019, видана ОСОБА_1 про розмір нарахованої йому заробітної плати в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Конго» (Магаданська область, Російська Федерація) у періоди з 26.04.2014 по 17.10.2014, 20.04.2015 по 21.10.2015, 14.04.2016 по 08.10.2016.
В свою чергу, як вірно зазначив відповідач, у довідці № 23-07/71 від 03.02.2020 відсутній перелік атестації професій згідно наказів № 219 від 17.08.1994 та №457 від 17.11.1999 по Чкаловській збагачувальній фабриці. При цьому, як вбачається з розписки-повідомлення від 05.10.2010 року, накази № 219 від 17.08.1994 та №457 від 17.11.1999 чи інші документи для підтвердження пільгового стажу в Акціонерному товаристві «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» позивачем не надавались та відповідачем не витребовувались.
Також позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії не було надано підтвердження атестації робочих місць за періоди роботи з 25.03.1995 - 01.04.1997 згідно довідки №80 від 03.12.2012, з 11.06.2013 по 08.10.2013 згідно довідки №30 від 05.04.2019, з 02.06.2017 по 31.10.2017 згідно довідки №31 від 28.10.2018, з 23.05.2018 по 25.10.2018, з 23.05.2019 по 07.10.2019 згідно довідки №149 від 07.10.2019.
При цьому, як вбачається з розписки-повідомлення від 05.10.2010 року, довідки №5 від 08.10.2020, №15 від 22.01.2019 про періоди роботи позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Конго» відповідачу разом із заявою про призначення пенсії взагалі не надавались та відповідачем не перевірялись.
Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
З вищевикладених норм випливає, що відповідач, у разі незгоди з відомостями зазначеними в документах позивача, має право на реалізацію повноважень наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
З аналізу наведених норм убачається, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи, якими документами це підтверджується.
У разі прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.
У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Суд вважає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений права, що стосується предмету позову через те, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не отримало (не витребовувало) та не перевірило деякі підтверджуючі документи про пільгові умови роботи ОСОБА_1 , оскільки відповідачем не було вжито всіх передбачених законодавством заходів за для повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що частина пільгового стажу позивача була набута в Російській Федерації, а питання врахування періодів роботи громадян України в Російської Федерації до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних між Україною та Російською Федерацією, чого відповідачем не було враховано при розгляді заяви позивача.
Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Статтею 1 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї угоди та членів їх сімей здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають.
Згідно з ч.2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Відповідно до абз.2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
З вищенаведених норм міжнародних угод вбачається, що пенсійне забезпечення громадян здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають, в свою чергу обчислення стажу, у тому числі пільгового, здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідач, відмовляючи в зарахуванні позивачу періодів його роботи з 25.03.1995 - 01.04.1997, з 11.06.2013 по 08.10.2013, з 02.06.2017 по 31.10.2017, з 23.05.2018 по 25.10.2018, з 23.05.2019 по 07.10.2019 до пільгового трудового стажу, не врахував положення міжнародних договорів укладених між Україною та Російською Федерацією, а також той факт, що обчислення наведеного стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, що свідчить про неналежну перевірку наданих позивачем документів та передчасні висновки про недостатність у позивача пільгового трудового стажу через відсутність документів про атестацію робочих місць.
Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи за Списком № 2: згідно з довідкою № 23-07/71 від 03.02.2020, згідно з довідкою № 80 від 03.12.2012, згідно з довідкою № 80 від 05.04.2019, згідно з довідкою № 31 від 28.10.2018, згідно з довідкою №149 від 07.10.2019, згідно з довідкою № 15 від 22.01.2019 та довідкою № 5 від 08.10.2020, а також про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» відповідно до поданої 05 жовтня 2020 року заяви, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача, оскільки відповідач не вжив усіх передбачених законодавством заходів з метою повного та всебічного розгляду відповідної заяви та документів, для підтвердження пільгового стажу позивача, отже на цей час не було виконано всі умови, визначені законом для прийняття відповідного рішення.
За наведених обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення наведених позовних вимог.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що в прохальній частині позову позивач просить призначити пенсію відповідно до вимог пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, проте пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058- IV.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 року таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 визначається відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.
Таким чином, оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються, не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
В свою чергу позивач не довів в повній мірі ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги щодо зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу та зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах.
За наведених обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05 жовтня 2020 року з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса