Справа № 280/1636/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 березня 2021 року Справа № 280/1636/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б)

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - позивач або ГУ ПФУ в Запорізькій області, або боржник) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд скасувати постанову від 16.02.2021 ВП№63098253.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ПФУ в Запорізькій області посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження» та вказує, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №280/4161/18 ним здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 по 31.08.2019 у розмірі 50 697,81 грн. Відповідача листом від 09.10.2020 повідомлено про вказані обставини та зазначено також, що виплата донарахованої пенсії за цей період проводитиметься відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Проте, оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду. Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Також зазначає, що згідно чинного законодавства не вбачається можливості здійснити вищевказану виплату, оскільки її фінансове забезпечення визначається Кабінетом Міністрів України та виплата здійснюється на умовах окремого порядку. Отже, невиконня рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З урахуванням викладеного просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №280/1636/21 та призначено судове засідання на 03.03.2021.

Відповідач позов не визнав, у відзиві (вх. 01.03.2021 №12116) зазначає, що боржником нараховані стягувачу кошти в сумі 50 697,81 грн. не виплачено, що зумовило накладення на ГУ ПФУ в Запорізькій області штрафу в розмірі 5 100,00 грн. за невиконання виконавчого листа №280/4161/18, виданого 04.09.2019 Запорізьким окружним адміністративним судом. Щодо посилань позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зазначає, що рішенням суду у справі №280/4161/18 визначено обов`язок боржника здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах, що, згідно листів ГУ ПФУ у Запорізькій області від 09.10.2020 та від 09.02.2021 здійснено не було. На підставі викладеного у задоволенні позову просить відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №280/4161/18, яке набрало законної сили 06.08.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Бердянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах з 01.08.2017.

04.09.2019 ОСОБА_1 видано виконавчий лист у даній справі.

На підставі заяви ОСОБА_1 (вх. від 21.09.2020 №6568/031) старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком Віталієм Олександровичем 22.09.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63098253 з примусового виконання виконавчого листа №280/4161/18, виданого 04.09.2019 Запорізьким окружним адміністративним судом.

Листом від 09.10.2020 №0800-0803-6/53323 ГУ ПФУ в Запорізькій області (яке є правонаступником Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) повідомило державного виконавця про те, що згідно рішення від 30.07.2019 № 81 та протоколу індивідуального перерахунку здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 по 01.09.2019 в розмірі 50 697,81 грн., яка обліковується окремо та її виплату буде здійснено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Отже, виконавчий лист від 04.09.2019 № 280/4161/19 виконано боржником в межах наданих повноважень.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №280/4161/18 відмовлено у задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюка Віталія Олександровича про встановлення способу і порядку виконання рішення від 16.05.2019 у справі №280/4161/18.

28.01.2021 державним виконавцем сформовано вимогу №818-1-031, якою від боржника вимагається в п`ятиденний термін з моменту її отримання надати підтвердження виконання рішення суду, а саме підтвердження нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах з 01.08.2017. Боржника попереджено, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконаче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

На виконання вказаної вимоги ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.02.2021 повідомило про здійснення нарахування пенсії ОСОБА_1 , а також зазначило, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», згідно з якими п. 1 цієї постанови доповнено абзацом такого змісту: «Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України». Отже, згідно чинного законодавства не вбачається можливості провести виплату, так як фінансове забезпечення даних виплат визначається Кабінетом Міністрів України і виплата здійснюється на умовах окремого порядку.

16.02.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком Віталієм Олександровичем прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. на ГУ ПФУ в Запорізькій області за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ГУ ПФУ в Запорізькій області звернулося до суду з даною позовною заявою із вимогою про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пунктів першого частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункти 1, 16 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VІІІ).

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовано статтею 63 Закону №1404-VІІІ.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. (ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ).

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

В даному випадку ГУ ПФУ в Запорізькій області, як на причину невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №280/4161/18 в частині здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 посилається на відсутність відповідного фінансового забезпечення для здійснення вказаних виплат та наполягає на тому, що виплата пенсії стягувачу має здійснюватися на умовах окремого порядку, як то передбачає постанова Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Однак, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №280/4161/18 зобов`язано орган Пенсійного фонду здійснювати нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах.

Зі змісту вищенаведеного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та з 2014 року перебуває на обліку в Бердянському ОУФПУ в Запорізькій області, у зв`язку із переїздом та реєстрацією в м. Бердянську. При цьому, оскільки позивач змінила місце свого постійного проживання та реєстрації, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, і не бажає отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, тому її право на отримання пенсії не може ставитись у залежність від наявності довідки внутрішньо переміщеної особи та виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок для осіб із таким статусом, або наявності рішення про відмову у видачі такої довідки.

Тобто, оскільки ОСОБА_1 не встановлено статус внутрішньо переміщеної особи, застосування ГУ ПФУ в Запорізькій області до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», є протиправним.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

Суд враховує, що до порушення прав ОСОБА_1 їй була призначена пенсія, отже, витрати на її сплату були заплановані та передбачені відповідним бюджетом Пенсійного фонду. Натомість, заборгованість перед позивачем виникла саме через порушення з боку органу Пенсійного фонду, що встановлено рішенням суду у справі №280/4161/18. За таких обставин суд відхиляє твердження позивача про відсутність витрат на виплату заборгованості позивачу в бюджеті Пенсійного фонду.

Також, суд не приймає посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності поважних причин, які б унеможливлювали виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №280/4161/18, з огляду на що застосування державним виконавцем штрафу у розмірі 5 100,00 грн. на підставі постанови від 16.02.2021 ВП№63098253 є правоміррним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 15.03.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко