Справа № 200/1366/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року справа №200/1366/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д.,

секретар Харечко О.П.

за участі представника позивача Сіріньок О.М.

представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 200/1366/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В., складене в повному обсязі 19.10.2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного Акціонерного Товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.01.2020 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 764 259,00 грн. та накладення штрафних санкцій у розмірі 382 129,60 грн. та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2020 року, яким накладено штраф у розмірі 287 131,94 грн. за порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН (т.1, а.с. 1-4).

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем порушено порядок проведення документальної позапланової перевірки, що є підставою для визнання перевірки незаконною та свідчить про відсутність її правових підстав. Крім того, акт перевірки від 06.12.2019 року не містить відповідного опису порушень у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Пром-експрес транс», ТОВ «ОптімусагроТрейд», ТОВ «Торгова компанія «Астера» у період червень-липень 2019 року, таким чином, акт не відповідає вимогам законодавства щодо його оформлення та не може бути підставою для складання податкових повідомлень-рішень. Щодо наявності у вищезазначених контрагентів-постачальників ознак ризиковості, зазначив, що згідно відомостей ЄДРСР, відсутній будь-який вирок у відношенні службових осіб зазначених контрагентів, а віднесення зазначених контрагентів до ризикових є лише припущенням контролюючого органу. Додатково зазначив, що відповідачем при проведенні перевірки не було досліджено жодні первинні документи, надані позивачем для перевірки. Оскільки висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій є бездоказовими припущеннями, то у позивача не виникає додаткового зобов`язання зі складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 08 січня 2020 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 764 259,00 грн. та накладення штрафних санкцій у розмірі 382 129,60 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 08 січня 2020 року №, яким накладено штраф у розмірі 287 131,94 грн. за порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного Акціонерного Товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" судові витрати з судового збору у розмірі 21501,82 грн. (т.2, а.с. 153-162).

Не погодившись з таким рішенням, Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно аналізу даних АІС «Податковий блок» щодо контрагента ТОВ «Пром Експрес Транс» встановлено не достатньо трудових ресурсів, транспортних засобів, основних фондів для виконання основного виду діяльності 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорт. Товарно-транспортні накладні щодо фактичного надання послуг відсутні. Правовідносини з контрагентами-постачальниками ТОВ «Оптімусагро трейд», ТОВ «Торгова компанія «Астера» за червень, липень 2019 року залишаються не підтвердженими відповідними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачені правилами ведення податкового обліку, а також позивачем не доведено факт реальності здійснення господарської операції та фактичного отримання, оприбуткування та використання у власній господарській діяльності. Стосовно податкового повідомлення-рішення, яким накладено штраф за порушення термінів реєстрації податкової накладної в ЄРПН зазначає, що диспозиція п.120-1.1 статті 120 ПК України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операції: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. При цьому, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільненні від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою (т.2, а.с. 190-197).

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечувала представник позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Дочірнє підприємство "Ілліч-Агро Донбас" Публічного Акціонерного Товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", , місцезнаходження: 87504, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Семашка, буд. 15, кім.405 (т.1, а.с. 117-122).

11 жовтня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області складено акт №78/05-99-04-02/34550446 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного Акціонерного Товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2019 року», яким встановлено порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині: ведення податкового обліку з порушенням встановлено порядку; завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 349 642 грн.; відмовлено в наданні бюджетного відшкодування з ПДВ на 9 623 902 грн. (липень 2019); порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 256 429,6 грн., в т.ч. квітень 2019 року 73 736,83 грн., червень 2019 року 65 674,83 грн., липень 2019 року 117 017,94 грн. (т.1, а.с. 7-16).

Позивач подав заперечення до акту від 11 жовтня 2019 року, яким просило відмінити висновки акту щодо завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на 349642 грн., щодо відмовлення в наданні бюджетного відшкодування з ПДВ на 9 623 902 грн. (липень 2019); щодо порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 256 429,60 грн., в т.ч. квітень 2019 року 73 736,83 грн., червень 2019 року 65 674,83 грн., липень 117 017,94 грн. (т. 1, а.с. 17-22).

ГУ ДПС у Донецькій області надано відповідь на заперечення від 05.11.2019 року №21140/10/05-99-04-02, відповідно до якої буде розглянуто питання щодо проведення документальної позапланової перевірки правомірності нарахування сум від`ємного значення та бюджетного відшкодування по декларації за липень 2019 року. (т.1, а.с. 23-24).

06 грудня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області складено акт №331/05-99-04-02/34550446 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбас" Публічного Акціонерного Товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2019 року», яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку; завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 764 259 грн.; порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 574 263,87 грн., в т.ч. 2019 рік, з них 202 441,01 грн. (червень), 371 822,86 грн. (липень) (т. 1, а.с. 26-36).

На підставі акта перевірки №331/05-99-04-02/34550446 від 06.12.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області 08 січня 2020 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «В1» №, яким на підставі пункту 54.3 статті 54 і пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 382 129,60 грн. за зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 764 259 грн. (т.1, а.с. 5).

Крім того, 08 січня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області на підставі акта перевірки №331/05-99-04-02/34550446 від 06.12.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПН» №, яким на підставі пункту 54.3 статті 54 і пункту 58.1 статті 58, статті 76, статті 120-1, пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 287 131,94 грн. за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 574 263 грн. 87 коп. (т.1, а.с. 6)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75ПК Украйни визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями (далі - ПК України) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абз. 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п. 194.1 ст. 194 ПК України операції, зазначені у ст. 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в пп. "а" п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, яка є основною.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до абз. 3 ст. 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно з абз. 5 ст. 1 даного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Статтею 2 Закону № 996-XIV визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 цього Закону метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до ст. 4 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства; послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі; нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1.1 розділу 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88), передбачено, що положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Згідно п. 1.2 розділу 1 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення № 88 встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 розділу 2 Положення № 88 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно п. 2.4 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.14 Положення № 88 відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів зазначає, що аналіз Закону № 996-XIV та норм Податкового кодексу України свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2018 року у справі №804/12763/13-а сформував наступні критерії оцінки реальності господарської операції та її вплив на формування (як в даному випадку) податкового кредиту: Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Пром Експрес Транс».

Колегією суддів встановлено, що 06 червня 2019 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ЕКСПРЕС ТРАНС» укладено Договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №19Д063092 (т.1, а.с. 62-64).

Пунктом 1 Договору, Виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг з перевезення сільськогосподарської продукції автомобільним транспортом, а Замовник зобов`язується здійснити оплату за належним чином надані послуги з перевезення вантажу.

Пунктом 3.2 зазначено, що тарифи на надання послуг вказані в Додатку №1 до цього договору.

Згідно актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 24 червня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 567 891,68 грн., від 30 червня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 929 995,10 грн., від 07 липня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 824022,24 грн., від 15 липня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 532 137,19 грн., від 22 липня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 261 339,41 грн., від 31 липня 2019 року сума наданих транспортних послуг складає 192 118,01 грн. (т.1, а.с. 66-71).

До кожного акту здачі-прийняття виконаних робіт надано реєстр з детальним розписом наданих послуг з перевезення (т.1, а.с. 72-88)

Крім того, в матеріалах справи наявні платіжні доручення відповідно до зазначеного договору №9481 від 10 липня 2019 року на суму 60 000 грн., №11671 від 16 липня 2019 року на суму 100 000 грн., №11851 від 19 липня 2019 року на суму 100 000 грн., №11869 від 23 липня 2019 року на суму 150 000 грн., №12183 від 26 липня 2019 року на суму 100 000 грн., №12254 від 30 липня 2019 року на суму 171 470,01 грн., №12255 від 30 липня 2019 року на суму 28 529,99 грн., №12636 від 06 серпня 2019 року на суму 200 000 грн., №14641 від 13 серпня 2019 року на суму 461 000 грн., №14689 від 15 серпня 2019 року на суму 426 464,13 грн., №14690 від 15 серпня 2019 року на суму 573 535,87 грн., №15179 від 22 серпня 2019 року на суму 415290,82 грн., №15180 від 22 серпня 2019 року на суму 234 709,18 грн., №15850 від 28 серпня 2019 року на суму 403 855,45 грн., №15851 від 28 серпня 2019 року на суму 313 607,30 грн., №15852 від 28 серпня 2019 року на суму 230 541,61 грн. (т.2, а.с. 31-46)

Суд звертає увагу, що ТТН не відносяться до обов`язкових документів податкової звітності, передбаченої Податковим законодавством. Самі ТТН є документами, що регламентують тільки взаємини перевізника й замовника, як учасників транспортного процесу. Відсутність ТТН на перевезення товарів сама по собі не свідчить про безтоварність операцій з їх поставки та не може ставити під сумнів здійснення господарської операції, якщо наявні інші документи, які підтверджують фактичне виконання договірних відносин.

В контексті викладеного, суд зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентом надав суду первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 15 жовтня 2019 року у справі №802/1921/16-а.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Оптімусагро трейд».

Колегією суддів встановлено, що 10 червня 2019 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» укладено договір №1РЗ складського зберігання (т.1, а.с. 89-94).

Пунктом 1 Договору, Поклажодавець передає, а Зерновий склад приймає сільськогосподарську продукцію, забезпечує при необхідності доробку продукції, шляхом очищення та сушіння, зберігання продукції і проводить відпуск продукції поклажодавцю.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентом надано акти надання послуг:

- від 26 липня 2019 року на суму 12 671,30 грн.;

- від 26 липня 2019 року на суму 19 529,20 грн.;

- від 16 липня 2019 року на суму 4 978,68 грн.;

- від 30 червня 2019 року на суму 98 652,06 грн. (т.1, а.с. 96-99).

- акт розрахунку №524 від 26.07.2019 року (т.2, а.с. 62).

Крім того, в матеріалах справи наявні платіжні доручення відповідно до зазначеного договору №12287 від 30 липня 2019 року на суму 19 529,20 грн., №12182 від 26 липня 2019 року на суму 98 652,06 грн., №12668 від 06 серпня 2019 року на суму №12 671,30 грн., №14674 від 13 серпня 2019 року 4 978,68 грн. (т. 2, а.с. 63-66).

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Торгова компанія «Астера».

Колегією суддів встановлено, що 02 квітня 2018 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТЕРРА» укладено договір №18Д055124 (т.1, а.с. 100-101).

Пунктом 1 Договору, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного строку своїми силами та з використанням своїх матеріалів надати послуги з обробки сигналів супутникової корекції, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані послуги в порядку і на умовах, визначених Договором.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентом надано:

- додаток №2 від 01 квітня 2019 року про надання послуг на загальну суму 380 927,44 грн.;

- додаток №3 від 02 квітня 2019 року про надання послуг на загальну суму 32 628,99 грн.;

- додаток №4 від 10 квітня 2019 року про надання послуг на загальну суму 101 536,08 грн.;

- додаток №5 від 03 травня 2019 року про надання послуг на загальну суму 148 720,57 грн. (т.1, а.с. 104-111).

Також надані акти виконаних робіт від 30.05.2019 року на загальну суму 380 927,44 грн.; від 17.07.2019 року на загальну суму 54 418,20 грн.; видаткові накладні від 14.06.2019 року на загальну суму 259,56 грн.; від 14.06.2019 року на загальну суму 6 806,58 грн.; від 20.06.2019 року на загальну суму 38 299,98 грн. (т.1, а.с. 112-116).

Згідно довідки №120Д/931/1 від 04.08.2020 року ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» у власній діяльності використовує сільськогосподарську техніку, обладнану системою точного керування з вбудованим GPS приймачем компанії Trimble, яка використовується з метою збільшення точності проведення технічних процесів в основних видах сільськогосподарській діяльності. Для коректної роботи GPS приймача використовується система супутникової корекції RTX Trimble. Офіційним дилером є ТОВ «ТК «АСТЕРРА» (т.2, а.с. 135).

Крім того, в матеріалах справи наявні платіжні доручення відповідно до зазначеного договору №8088 від 20 червня 2019 року на суму 50 000,00 грн., №12410 від 30 липня 2019 року на суму 330 924,40 грн., №15233 від 22 серпня 2019 року №54418,20 грн., №9104 від 01 квітня 2020 року на суму 15 000 грн., №29378 від 29 листопада 2019 року на суму 38299,98 грн. (т.2, а.с. 86-90).

Таким чином, колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача, що позивачем не надано первинних документів щодо підтвердження витрат, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як встановлено судом та підтверджене матеріалами справи, позивачем надані суду належні докази в підтвердження реальності господарських операцій по контрагентам у спірних взаємовідносинах, які у своїй сукупності свідчать, що за результатами господарських операцій з контрагентами відбулись зміни в структурі активів та зобов`язань; первинні документи відповідають вимогам чинного законодавства; придбання та використання у процесі виробництва (господарської діяльності) отриманих товарів (послуг) документально підтверджується та не суперечить національним положенням (стандартам) бухгалтерського обліку; відображені в податковому обліку обcяги податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість відповідають наданим первинним документам та вимогам чинного законодавства; обсяги господарських операцій та проведення розрахунків документально та нормативно підтверджені; витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей (послуг) у контрагентів документально та нормативно підтверджені; постачання товарно-матеріальних цінностей (послуг) контрагентами документально та нормативно підтверджується.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Таким чином, аналіз змісту вищенаведених норм дає підстави для висновку, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за винятком порушення строку реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Таким чином, для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох складових: податкова накладна не повинна надаватися отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеною у постановах від 04.09.2018 р. у справі №816/1488/17, від 11.12.2018 р. у справі №807/68/18, від 10.12.2019 р. у справі №540/830/19.

Судами встановлено реальність операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Пром Експрес Транс», ТОВ «Оптімусагро трейд», ТОВ «Торгова компанія «Астера».

Підпунктом 14.1.36 ПК України наведено визначення поняття «господарська діяльність», як діяльність, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямованих на отримання доходу.

З матеріалів справ вбачається, що результати договорів між вищезазначеними контрагентами та позивачем безпосередньо спрямовані на отримання доходу, а отже, зазначені договори слід віднести до господарської діяльності позивача.

Податковим кодексом України не передбачено коригування об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму здійснених операцій в невиробничій чи негосподарській діяльності (крім амортизації невиробничих основних засобів), що також свідчить про необхідність таких витрат господарюючими суб`єктами.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що використання зазначених товарів та послуг позивачем відбувалось в межах його господарської діяльності.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача на постанови Верховного суду від 16.04.2020 року по справі №826/7760/15, від 06.08.2019 року по справі №160/8441/18, від 29.05.2020 року по справі №826/27811/15, від 07.05.2020 року у справі №815/6602/15, від 05.05.2020 року по справі №826/678/16, оскільки позивачем при проведенні перевірки було надано документи, які в повному обсязі дозволяють встановити реальність здійснення господарських операцій за спірний період.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстави для нарахування позивачу податкових зобов`язань на суму ПДВ 764 259 грн. та накладення штрафних санкцій у розмірі 382 129,60 грн., та, відповідно, застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 50% за порушення термінів реєстрації

податкової накладної відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України на суму 287 131 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши встановлені обставини та наведені вище нормативно-правові приписи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності спірних повідомлень-рішень.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 200/1366/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць