Справа № 360/640/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/640/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 08 лютого 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Білокуракинське ОУПФУ) з вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови в призначення позивачу пенсії як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з мотивів, які викладені у рішенні від 10.12.2020 № 46 та у листі від 27.01.2021 за вих. № 1237-0123-8/738;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.10.2020, зарахувавши:

- до загального стажу роботи період роботи з 15.09.1991 по 31.12.1998 у колгоспі «Більшовик»;

- до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії як трактористу-машиністу періодів роботи з 03.02.2001 по 10.10.2007, з 01.04.2008 по 10.11.2008, з 26.03.2009 по 01.11.2009, з 02.03.2010 по 15.11.2010, 07.04.2011 по 11.11.2011, 03.04.2012 по 01.11.2012, з 01.04.2013 по 16.12.2013, 28.03.2014 по 05.11.2014, з 01.04.2015 по 26.11.2015, з 29.03.2016 по 30.10.2017, з 26.03.2018 по 10.10.2020 (дату досягнення пенсійного віку) у селянському (фермерському) господарстві «Зоряне».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що 04.12.2020 позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії як трактористу-машиністу відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 10.12.2020 № 46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з 11.10.2020. Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач оскаржив його до ГУПФУ в Луганській області. Відповідно до листа ГУПФУ в Луганській області від 18.01.2021 вих. № 132-3383/Щ-01/1200/21 зобов`язано Сватівський відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій привести справу у відповідність до норм чинного законодавства, зарахувавши до загального стажу роботи період роботи у кооперативному господарстві «Більшовик» за 1999-2000 роки. Після доопрацювання Сватівським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій загальний стаж позивача, який враховано управлінням для призначення пенсії як трактористу машиністу, становить 28 років 4 місяці 5 днів. Пільговий стаж роботи на посаді тракториста-машиніста не змінився та становить 6 років 4 місяці 22 дні. Про зазначений факт позивача повідомлено листом Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 27.01.2021 вих. № 1237-0123-8/738.

Позивач з такими діями відповідача не згоден, оскільки вважає, що наданими ним разом із заявою про призначення пенсії документами підтверджено, що стаж його роботи, який дає право на призначення пенсії як трактористу-машиністу, складає 22 роки 2 місяці та є достатнім для призначення відповідної пенсії.

Періоди роботи трактористом-машиністом у СФГ «Зоряне» не зараховані відповідачем до пільгового стажу, оскільки довідки від 13.10.2020 № 9 та від 29.10.2020 № 12 не відповідають зразку, встановленому Порядком № 637; у довідці звіряння документів вказано, що згідно з обліковими листами тракториста-машиніста позивач був зайнятий на виробництві с/г продукції тільки з 2018 по 2020 роки; СФГ «Зоряне» не надало до перевірки документи про нарахування заробітної плати за 2003 рік; відсутні дані про особливі умови праці за вищевказані роки в Реєстрі застрахованих осіб.

Також не враховано до загального стажу роботи періоди роботи, зазначені у довідках від 28.08.2020 №№ 26,27, виданих спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» по колгоспу «Більшовик» (з 15.09.1991 по 14.03.2000), оскільки назва зазначеної юридичної особи у довідці та на печатці не відповідає даним ЄДР.

Позивач вважає, що такі дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії є протиправними, які не ґрунтуються на Законі, тому порушують його право на пенсійне забезпечення.

З цих підстав позивач вважає, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою від 15 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 42-43).

Від Білокуракинського ОУПФУ 24 лютого 2021 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 132-136).

Позивач 04.12.2020 звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком як трактористу-машиністу на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії для підтвердження страхового та пільгового стажу роботи позивачем надано: трудову книжку від 14.05.1984 серії НОМЕР_1 ; диплом про навчання від 27.04.1984 серії НОМЕР_2 ; військовий квиток від 10.06.1985 серії НОМЕР_3 ; довідки, видані спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик»: довідка про встановлені та вироблені трудодні від 28.08.2020 № 25, довідка про право першого та другого підпису від 28.08.2020 № 26, довідка про правонаступника від 28.08.2020 № 27; довідки, видані Комунальною установою Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» по ВАТ «Сватівська Сільгоспхімія»: довідка про відсутність на зберіганні документів від 21.09.2020 № 05-11/383, довідка про заробітну плату від 21.09.2020 № 06-06/602, архівна копія та витяги з наказів від 21.09.2020 № 06-06/603, № 06-06/604, № 06-06/605, №06-06/606; довідки, видані Селянським (фермерським) господарством «Зоряне»: про пільговий характер роботи від 13.10.2020 № 9 та доопрацьовану від 29.10.2020 № 12, про закріплені трактори від 13.10.2020 № 10.

Згідно з наданими позивачем документами його загальний стаж становить 27 років 0 місяць 18 днів, з яких на посаді тракториста-машиніста 3 роки 7 місяців 27 днів (період з 14.05.1984 по 06.06.1985 та з 01.10.1987 по 03.05.1990 на підставі рішення комісії при ГУПФУ в Луганській області від 19.11.2020 № 16/02 по ВАТ «Сватівська сільгоспхімія»). Також додатково до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії як трактористу машиністу можливо зарахувати навчання ОСОБА_1 у сільському середньому професійно-технічному училищі № 4 Сватівського району Луганської області з 01.09.1984 по 27.04.1984 року (07 місяців 27 днів) та проходження військової служби з 10.06.1985 по 09.06.1987 (2 роки).

До пільгового стажу роботи не враховані періоди роботи у СФГ «Зоряне» з 03.02.2001 по теперішній час (з перервами), зазначені у довідках від 13.10.2020 № 9 та від 29.10.2020 № 12, оскільки: пільгові довідки не відповідають встановленому Порядком № 637 зразку; у довідці звірення документів для призначення (перерахунку) пенсії від 29.10.2020 № 454, виданої відділом контрольно-перевірочної роботи № 4 Управління ГУПФУ в Луганській області, зазначено, що відповідно до облікових листів тракториста-машиніста ОСОБА_1 був зайнятий на виробництві с/г продукції тільки з 2018 по 2020 роки; Також згідно з довідкою від 29.10.2020 № 454 СФГ «Зоряне» не надало до перевірки документи про нарахування заробітної плати за 2003 рік; період, зазначений як пільговий у довідках від 13.10.2020 № 9 та від 29.10.2020 № 12, не вказаний в Реєстрі застрахованих осіб як пільговий. До загального стажу роботи не враховано період роботи з 15.04.1991 по 14.03.2000, оскільки відповідно до довідки про встановлені та вироблені трудодні від 28.08.2020 № 25 та довідок про реорганізацію та право двох підписів від 28.08.2020 №№ 26, 27, виданих спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» по колгоспу «Більшовик», назва зазначеної юридичної особи у довідці та на печатці не відповідає даним ЄДР.

На виконання вимог листа ГУПФУ в Луганській області від 18.01.2021 № 132-3383/ІД-01/1200/21 Сватівським відділом Білокуракинського ОУПФУ приведено у відповідність загальний стаж ОСОБА_1 , який враховано для призначення пенсії. Внаслідок перерахунку загальний стаж становить 28 років 4 місяці 5 днів.

Вважаємо, що факт порушення відповідачем чинного законодавства в межах спірних правовідносин відсутній, оскільки законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться призначення пенсії, а тому покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку, означає спонукання до порушень способу, що визначений законодавством.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

З виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України та картки платника податків судом встановлено такі реєстраційні відомості про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10-11).

Позивач 04 грудня 2020 року звернувся до Білокуракинського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком як трактористу-машиністу на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», разом з якою надав такі документи: трудову книжку від 14.05.1984 серії НОМЕР_1 ; диплом про навчання від 27.04.1984 серії НОМЕР_2 ; військовий квиток від 10.06.1985 серії НОМЕР_3 ; довідки, видані спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик»: довідка про встановлені та вироблені трудодні від 28.08.2020 № 25, довідка про право першого та другого підпису від 28.08.2020 № 26, довідка про правонаступника від 28.08.2020 № 27; довідки, видані Комунальною установою Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» по ВАТ «Сватівська Сільгоспхімія»: довідка про відсутність на зберіганні документів від 21.09.2020 № 05-11/383, довідка про заробітну плату від 21.09.2020 № 06-06/602, архівна копія та витяги з наказів від 21.09.2020 № 06-06/603, № 06-06/604, № 06-06/605, №06-06/606; довідки, видані Селянським (фермерським) господарством «Зоряне»: про пільговий характер роботи від 13.10.2020 № 9 та доопрацьовану від 29.10.2020 № 12, про закріплені трактори від 13.10.2020 № 10 (арк. спр. 58-118).

Рішенням відповідача від 10 грудня 2020 року № 46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11 жовтня 2020 року (арк. спр. 35-36, 49-51).

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що згідно з наданими документами загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 27 років 0 місяць 18 днів, з яких на посаді тракториста-машиніста 3 роки 7 місяців 27 днів (період з 14.05.1984 по 06.06.1985 та з 01.10.1987 по 03.05.1990 на підставі рішення комісії при ГУПФУ в Луганській області від 19.11.2020 № 16/02 по ВАТ «Сватівська сільгоспхімія»). Також додатково до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії як трактористу машиністу можливо зарахувати навчання ОСОБА_1 у сільському середньому професійно-технічному училищі № 4 Сватівського району Луганської області з 01.09.1984 по 27.04.1984 року (07 місяців 27 днів) та проходження військової служби з 10.06.1985 по 09.06.1987 (2 роки).

Періоди роботи на посаді тракториста-машиніста, зазначені у довідках від 13.10.2020 № 9 та від 29.10.2020 № 12, виданих СФГ «Зоряне», не взято до уваги при обчисленні пільгового стажу роботи позивача, з таких причин:

пільгові довідки не відповідають встановленому Порядком № 637 зразку;

у довідці звірення документів для призначення (перерахунку) пенсії від 29.10.2020 № 454, виданої відділом контрольно-перевірочної роботи № 4 Управління ГУПФУ в Луганській області, зазначено, що відповідно до облікових листів тракториста-машиніста ОСОБА_1 був зайнятий на виробництві с/г продукції тільки з 2018 по 2020 роки. Проте листом Мінсоцзабезпечення № 7 передбачено факт безпосередньої зайнятості у виробництві сільгосппродукції, робота у міжпольовий та міжсезонний період, протягом повного періоду;

також згідно з довідкою від 29.10.2020 № 454 СФГ «Зоряне» не надало до перевірки документи про нарахування заробітної плати за 2003 рік;

відсутні дані про особливі умови праці за вищезазначені роки у Реєстрі застрахованих осіб.

Довідка про встановлені та вироблені трудодні від 28.08.2020 № 25 та довідки про реорганізацію та право двох підписів від 28.08.2020 №№ 26, 27, виданих спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» по колгоспу «Більшовик», не взяті до уваги, оскільки назва зазначеної юридичної особи у довідці та на печатці не відповідає даним ЄДР, тому цей період не врахований до загального стажу роботи.

Також листом Білокуракинського ОУПФУ від 27.01.2021 № 1237-0123-8/738 повідомлено позивача, що на виконання вимог листа ГУПФУ в Луганській області від 18.01.2021 № 132-3383/ІД-01/1200/21 Сватівським відділом Білокуракинського ОУПФУ приведено у відповідність загальний стаж ОСОБА_1 , зараховано до загального стуж роботи періоди роботи у кооперативному господарстві «Більшовик» за 1999-2000 роки, внаслідок перерахунку загальний стаж становить 28 років 4 місяці 5 днів, пільговий стаж роботи не змінився (арк. спр. 38, 39).

Судом встановлено, що спірним питанням є правомірність відмови відповідача в зарахуванні до загального стажу періодів роботи позивача в колгоспі «Більшовик» з 15.09.1991 по 31.12.1998 та до пільгового стажу періодів роботи в СФГ «Зоряне» з 03.02.2001 по 10.10.2007, з 01.04.2008 по 10.11.2008, з 26.03.2009 по 01.11.2009, з 02.03.2010 по 15.11.2010, 07.04.2011 по 11.11.2011, 03.04.2012 по 01.11.2012, з 01.04.2013 по 16.12.2013, 28.03.2014 по 05.11.2014, з 01.04.2015 по 26.11.2015, з 29.03.2016 по 30.10.2017, з 26.03.2018 по 10.10.2020, та, як наслідок, відмови в призначенні пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.6 розділу І Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення від 20.01.1992 № 7 (далі - Лист № 7).

Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

З вищевикладених правових норм слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за умови досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 30 років, з яких не менше 20 років трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільгосппродукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

За даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг віку, необхідного для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах страхового стажу, суд зазначає таке.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Як слідує з оскаржуваного рішення та листа Білокуракинського ОУПФУ від 27.01.2021 № 1237-0123-8/738, відповідач підтверджує, що ОСОБА_1 має страховий стаж 28 років 4 місяці 5 днів, з яких пільгового стажу: на посаді тракториста-машиніста 3 роки 7 місяців 27 днів (період з 14.05.1984 по 06.06.1985 та з 01.10.1987 по 03.05.1990 на підставі рішення комісії при ГУПФУ в Луганській області від 19.11.2020 № 16/02 по ВАТ «Сватівська сільгоспхімія»), навчання у сільському середньому ПТУ № 4 Сватівського району Луганської області 07 місяців 27 днів (з 01.09.1984 по 27.04.1984 року), проходження військової строкової служби 02 роки (з 10.06.1985 по 09.06.1987).

При цьому, відповідач при прийнятті рішення про призначення пенсії відмовляє позивачу у врахуванні до його загального стажу періоду роботи позивача в колгоспі «Більшовик» з 15.09.1991 по 31.12.1998 та до пільгового стажу - періодів роботи в СФГ «Зоряне» з 03.02.2001 по 10.10.2007, з 01.04.2008 по 10.11.2008, з 26.03.2009 по 01.11.2009, з 02.03.2010 по 15.11.2010, 07.04.2011 по 11.11.2011, 03.04.2012 по 01.11.2012, з 01.04.2013 по 16.12.2013, 28.03.2014 по 05.11.2014, з 01.04.2015 по 26.11.2015, з 29.03.2016 по 30.10.2017, з 26.03.2018 по 10.10.2020.

Однак суд частково не погоджується з такими твердженнями відповідача, зважаючи на таке.

Дослідженням трудової книжки позивача від 14.05.1984 серії НОМЕР_1 за період його роботи в колгоспі (коопхозі) «Більшовик» встановлено, що в ній наявні такі записи:

запис № 8 від 15.04.1991 прийнятий в члени колгоспу «Більшовик» згідно з поданою заявою водієм, наказ від 15.04.1991 № 4;

запис № 9 переведений трактористом;

запис № 10 від 14.03.2000 звільнений з колгоспу «Більшовик» за переведенням до ПП Агрофірма «Преображенне», наказ від 14.03.2000 № 1 (б) (арк. спр. 12 зворот - 13).

Також у трудовій книжці позивача наявні відомості про мінімум виходів, встановлений для водіїв та фактично відпрацьований позивачем в періоді 1991-1992 роки; про мінімум виходів, встановлений для трактористів, та фактично відпрацьований позивачем у 1993-1999 роки, з 01.01.2000 по 31.03.2000, з 01.09.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, а також отриману у вказаному періоді зарплату (арк. спр. 14).

Вищевказані записи дозволяють дійти висновку, що позивач у період 15.04.1991 по 14.03.2000 працював в колгоспі (коопхозі) «Більшовик», у тому числі з 1993 року по 14.03.2000 трактористом на сільгоспвиробництві.

Суд акцентує увагу на тому, що вказані записи в трудовій книжці про роботу позивача відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи переведення на іншу роботу, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Проте, в оскаржуваному рішенні відповідач не наводить жодних мотивів, з яких він ігнорує вказані записи в трудовій книжці позивача та не зараховує до загального стажу період роботи з 15.04.1991 по 14.03.2000, а також до пільгового стажу період роботи трактористом з 01.01.1993 по 15.04.1991.

Крім того, судом встановлено, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про пільговий характер роботи позивача у період з січня 1999 року по січень 2001 року включно, що підтверджено довідкою Форми ОК-5 (арк. спр. 32-34).

Однак, відповідач також ігнорує вказаний доказ при обрахунку стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення пенсії.

Зважаючи на встановлені обставини, твердження відповідача про неможливість зарахування вказаного періоду роботи до страхового та пільгового стажі позивача через неналежність та недопустимість таких доказів, як довідки від 28.08.2020 № 25, від 28.08.2020 №№ 26, 27, видані спілкою селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» по колгоспу «Більшовик», є незмістовними, оскільки, як вже вищевкзано, основним документом для підтвердження страхового стажу та пільгового страхового стажу є трудова книжка. Тому виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Що стосується роботи позивача в СФГ «Зоряне», судом встановлено таке.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача про його роботу в СФГ «Зоряне» встановлено, що наявними в трудовій книжці записами у повній мірі підтверджено, що позивач працював механізатором у вказаному підприємстві в період з 03.02.2001 по 10.10.2007 (записи №№ 15-16), з 01.04.2008 по 10.11.2008 (записи №№ 19-20), з 26.03.2009 по 01.11.2009 (записи №№ 23-24), з 02.03.2010 по 15.11.2010 (записи №№ 27-28), з 07.04.2011 по 11.11.2011 (записи №№ 31-32), з 03.04.2012 по 01.11.2012 (записи №№ 35-36), з 01.04.2013 по 16.12.2013 (записи №№ 39-40), з 28.03.2014 по 05.11.2014 (записи №№ 43-44), з 01.04.2015 по 26.11.2015 (записи №№ 45-46), з 29.03.2016 по 30.10.2017 (записи №№ 49-50), з 26.03.2018 по 10.10.2020 (записи №№ 53-54).

Суд зауважує, що вказані записи в трудовій книжці про роботу позивача відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи переведення на іншу роботу, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи.

В даному випадку термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17.

Однак, в рішенні про відмову в призначенні пенсії відсутні відомості, з яких підстав відповідач не вважає записи в трудовій книжці позивача належними та допустими доказами для зарахування цього періоду роботи до пільгового страхового стажу.

Єдине про що вказує відповідач, це відсутність даних про особливі умови праці за вищезазначені роки в Реєстрі застрахованих осіб.

При цьому, відповідач протиправно не зважає на положення статті 24 Закону № 1058-IV, якими чітко визначено, що страховий стаж особи обчислюється виключно за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тільки після 01 січня 2004 року. Відповідно, до цього часу відповідач при прийнятті рішення щодо призначення пенсії за заявою позивача зобов`язаний врахувати записи в його трудовій книжці та виключно в разі відсутності певних відомостей має право пропонувати надання довідок, що уточнюють пільгових характер роботи позивача.

Що стосується іншого періоду, то суд погоджується з твердженнями відповідача, що пільговий характер роботи позивача після 01.01.2004 має підтверджуватися відповідними відомостями в Реєстрі застрахованих осіб.

Однак, суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року № 687/975/17.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за результатами звіряння документів для призначення (перерахунку) пенсії, здійсненого ГУПФУ в Луганській області, за результатами якого складено довідку від 29.10.2020 № 454, підтверджено факти роботи позивача в спірному періоді в СФГ «Зоряне» механізатором та трактористом-машиністом, отримувану ним зарплату в цьому періоді, окрім 2003 року. Також у довідці вказано, що відповідно до облікових листів тракториста-машиніста за 2018-2020 роки ОСОБА_1 працював на сільськогосподарській техніці та був зайнятий на роботах, пов`язаних з виробництвом сільгосппродукції, вказано вид виконуваних робіт (арк. спр. 124-128).

Однак, незважаючи на таку інформацію відповідач відмовляє в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача навіть періоди, підтверджені ГУПФУ в Луганській області в ході проведеного звіряння документів.

Підсумовуючи викладене, суд встановив, що відповідач при прийнятті рішення від 10 грудня 2020 року № 46 щодо призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, допустив порушення положень Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1.

Відповідно, рішення відповідача від 10 грудня 2020 року № 46 не відповідає критеріям правомірного рішення, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає що ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського ОУПФУ від 10 грудня 2020 року № 46.

Самі по собі дії (бездіяльність) відповідача, вчинені при прийнятті оскаржуваного рішення, не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Як наслідок визнання протиправним та скасування вказаного рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 04 грудня 2020 року з урахуванням правових висновків, наведених у рішенні суду.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV із зарахуванням певного стажу, суд вважає, що такі вимоги на даний час є передчасними. Так, як вже вищевказано, адміністративний суд надає оцінку рішенню відповідача на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення. Однак, в даному випадку, як слідує зі змісту рішення, відповідач як уповноважений орган не перевіряв відомості, що містяться в трудовій книжці позивача та інших документах, зокрема, довідці Форми ОК-5, та не обчислював пільговий стаж позивача, виходячи з таких відомостей, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону № 1058-IV. В свою чергу адміністративний суд не повноважний перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача та здійснювати розрахунок страхового та пільгового стажу позивача, а також встановлювати його достатність для призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, визначити правильні реквізити рішення відповідача, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії, а також правильної дати, з якої позивачу має бути призначена пенсія за віком.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, як за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено квитанцією про сплату від 01 лютого 2021 року № 73 (арк. спр. 9).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а також зважаючи, що цей спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 92200, Луганська область, селище міського типу Білокуракине, вулиця Історична, будинок 81, код за ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10 грудня 2020 року № 46 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 грудня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова