Справа № 161/19600/20
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/74/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Шимчука Василя Васильовича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

30.11.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Просив суд скасувати постанову серії ДПО18 №673567 від 25.11.2020, складеною за ч.3 ст.122 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що відповідачем фактично не здійснювався розгляд справи, докази не оглядалися, не надано можливості позивачу ознайомлюватися з матеріалами справи, надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.

Ухвалою від 03.12.2020 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків (сплату судового збору чи підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору).

15.12.2020 недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою від 17.12.2020 позов прийнято до розгляду, в справі відкрито провадження, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.

14.01.2021 у встановлений в ухвалі строк, від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Зауважує, що у поліцейського були всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова є обґрунтованою, обставини справи підтверджуються відеозаписом та фото з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LYI 20/20 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які також додані до відзиву.

У відповіді на відзив від 25.01.2021 представником позивача наголошено на тому, що на наданому до відзиву представником відповідачів фотознімку з TruCam LYI 20/20 не зафіксовано особу, яка перебувала за кермом автомобіля, окрім того, відповідачем грубо порушено ряд вимог процесуального законодавства щодо процедури розгляду справ.

Окрім того, 03.02.2021 від представника позивача до суду також надійшли особисті письмові пояснення по суті позовних вимог, відповідно до яких наголошено, що при ознайомленні із відеозаписами з TruCam LYI 20/20 було встановлено порушення процедури вимірювання швидкості лазерним вимірювачем, а саме останній був розміщений у руках поліцейського, а не на спеціальному штативі чи іншому пристрої, що дає змогу закріпити прилад в стабілізованому положенні.

В судовому засіданні 04.02.2021 представник позивача Кушнірук Ю.П. позовні вимоги підтримала, вказала, що розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався, відразу було вручено постанову, не роз`яснено права, не досліджено докази. Додала, що відео та фото, надані представником відповідача не мають доказів, тому що у TruCam LYI 20/20 повинен бути штатив, він не повинен знаходитися в руках.

Представник відповідача Кухарська О.В. вказала, що в автомобілі нікого не було окрім позивача, це видно на відеозаписах та фото - в автомобілі присутня лише особа чоловічої статі. Позивач є адвокатом, а тому міг заявляти клопотання. У зв`язку із тим, що доказів було достатньо, розгляд справи відбувався за спрощеною процедурою. На відео зафіксовано, що це був ОСОБА_1 .

В судове засідання 03.03.2021 учасники судового розгляду не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Судом проведено окрему процесуальну дії - оглянуто відеозапис DVD-R диску наданий Управлінням патрульної поліції у Волинській області, наданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205, ст. 262 КАС України та у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.11.2020 інспектором роти №1 батальйону УПП у Волинській області Шимчуком В.В. складено постанову серії ДПО18 №673567 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_1 . Як зазначено у вказаній постанові, 25.11.2020 о 09 год. 25 хв. водій керуючи транспортним засобом марки Jeep Cherokee рухався зі швидкістю 113 км/год, перевищив встановлену швидкість руху у 50 км/год (швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LYI 20/20), чим порушив п. 12.4 ПДР України. Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Наданий відповідачем відеозапис з нагрудних камер не був покладений в основу оскаржуваної постанови як доказ. Окрім того, вказаний відеозапис містить відомості щодо зупинки транспортного засобу та процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не підтверджує обставин щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом позивача більш ніж на 50 км/годину в зоні дії дорожнього знаку населений пункт.

При цьому, із змісту оскаржуваної постанови слідує, що єдиним доказом перевищення швидкості руху транспортним засобом є дані вимірювання швидкості руху зафіксовані приладом LTI 20/20.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Врахувавши пояснення сторін та матеріали фіксації швидкості руху приладом TruCam судом встановлено, що замір швидкості рухомого транспортного засобу здійснено працівником поліції шляхом тримання приладу TruCam в руках.

За наведених положень ст. 40 обумовленого Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Окрім того, долучені до матеріалів справи фото та відеофіксація приладу TruCam LTI 20/20 не містить інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що у зв`язку із порушенням поліцейським правил використання засобу вимірювання швидкості руху, усі дані, отримані за допомогою нього не можуть вважатися допустимими доказами, а тому не можуть братися судом до уваги під час вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тому, здійснивши аналіз приведених правових норм та фактичних обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 229, 242, 244, 286, 293, 295 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №673567 від 25.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.03.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій