Справа № 440/954/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.

02 березня 2021 р.Справа № 440/954/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

21.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі ГУ ДПС у Полтавській області), прийнятих на підставі висновків акту камеральної перевірки про результати своєчасності сплати орендної плати від 27.09.2019 року № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки):

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 1.297,02 грн;

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 14.859,08 грн;

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 4.496,67 грн;

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 10.420,29 грн;

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 1.475,06 грн;

- від 24.10.2019 року № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 17.353,83 грн.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що в акті камеральної перевірки не зазначено на підставі яких даних контролюючим органом зроблено висновок щодо порушення п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України (далі ПК України), не вказані реквізити договорів оренди земельних ділянок по яким, начебто, несвоєчасно сплачено орендну плату, як і не наведено жодного розрахунку прострочення граничних дат сплати сум грошового зобов`язання та взагалі відсутні докази, які б свідчили про встановлене порушення. Позивач зазначив, що вказані обставини свідчать про відсутність будь-яких фактичних даних, на основі яких, у визначеному законом порядку, контролюючий орган встановлює наявність порушення норм ПК України, що виключає вину порушення податкового законодавства позивачем.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі висновків акту перевірки, відповідно до яких встановлено порушення п. 287.5 ст. 287 ПК України, з огляду на невиконання платником податків обов`язку зі сплати узгоджених сум грошового (податкового) зобов`язання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн.

Судове рішення вмотивоване тим, що при дослідженні акту камеральної перевірки позивача з питання своєчасності сплати орендної плати по граничному терміну від 27.09.2019 року № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 судом установлено, що даний акт не містить опису порушення. Зокрема, у ньому взагалі відсутні відомості про конкретні грошові зобов`язання, підставу їх виникнення (посилання на податкові повідомлення-рішення, податкові декларації тощо), розрахунок сум несвоєчасно сплаченого грошового (податкового) зобов`язання. Наведене, у свою чергу, унеможливлює перевірку судом правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача, а також обґрунтованості розрахунку відповідачем суми штрафу.

При цьому оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом на підставі висновків цього акту перевірки.

Доводи відповідача про те, що суму штрафних санкцій визначено на підставі даних з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 суд визнав необґрунтованими, оскільки акт перевірки від 27.09.2019 року № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 не містить посилань на відомості ІКП чи іншу податкову інформацію, за результатами аналізу якої встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Суд зазначив, що акт перевірки являється передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. А відтак, відсутність у акті перевірки інформації про суть та посилань на докази, якими підтверджується вчинення платником податків порушення, свідчить про недотримання контролюючим органом вимоги щодо обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Полтавській області, посилаючись на те, що дане рішення прийнято необґрунтовано, надано неповну та невірну правову оцінку обставинам справи та наявним у справі доказами, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.09.2019 року ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати орендної плати ОСОБА_1 ..

Результати перевірки оформлені актом від 27.09.2019 року № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 (а.с. 3), яким встановлено, що платником податку несвоєчасно сплачено суму податкового зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, чим порушено вимоги п. 287.5 ст. 287 ПК України.

Акт перевірки надісланий ОСОБА_1 02.10.2019 року та отриманий останнім 08.10.2019, що підтверджено копіями фіскального чека та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 455 (а.с. 28-29), що не заперечувалось сторонами.

24.10.2019 року на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 1.297,02 грн (а.с. 5);

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 14.859,08 грн (а.с.6);

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 4.496,67 грн (а.с.7);

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 10.420,29 грн (а.с.8);

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 1.475,06 грн (а.с.9);

- № про застосування штрафних санкцій за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 17.353,83 грн (а.с.10).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктами 76.1 та 76.3 ст. 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі встановлення порушень за результатами камеральної перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 ПК України, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 ПК України (пункт 86.7 ст. 86 ПК України).

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При цьому п. 56.19 ст. 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 ПК України (пункт 76.2 ст. 76 ПК України).

ПК України не передбачена вимога складання акту камеральної перевірки за формою, що має бути затверджена нормативно-правовим актом.

Зразки форм актів про результати камеральної перевірки наведені у додатку 2 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок Податкової декларації про майновий стан і доходи та Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року № 165, зі змінами та доповненнями (далі - методичні рекомендації № 165).

Абзацом другим пункту 1.1 Розділу І методичних рекомендацій № 165 визначено, що методичні рекомендації є актом рекомендованого, роз`яснювального, інформаційного характеру.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що платник податку заперечень на означений вище акт перевірки не подавав.

Відповідно до пункту 58.1 ст. 58 та п. 86.8 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

У разі незгоди з контролюючим органом платник податків має право оскаржити прийняте рішення (податкове повідомлення-рішення) (п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 ПК України).

За змістом пункту 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, які не можуть поширюватися на акт перевірки.

Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.

Абзацами першим та другим п. 1 глави 1 розділу II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок № 422), визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органами ДПС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Згідно з п. 2 глави 1 розділу II Порядку № 422 ІКП відкривається, зокрема:

за місцем проживання фізичних осіб (основне місце обліку);

за місцем розташування рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (неосновне місце обліку).

Відповідно до п. 2 глави 8 розділу IV Порядку № 422 інформація про дату вручення платнику податку податкового повідомлення-рішення вноситься до інформаційної системи ДПС структурними підрозділами органів ДПС, якими сформовані податкові повідомлення-рішення, не пізніше дня, наступного за днем отримання такої інформації.

Після внесення до інформаційної системи органів ДПС інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення облікові показники щодо нарахованих органом ДПС податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю відображаються в ІКП датою граничного строку сплати (60 календарних днів з дня вручення платнику податкового повідомлення-рішення) з використанням відповідних облікових показників (кодів операцій) та беруть участь у розрахунках (абз. 1 п. 1 глави 9 розділу IV Порядку № 422).

У відповідності до ч. 1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (ч. 1 ст. 115 ПК України).

Згідно з підпунктом 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже податковим правопорушенням відповідно до ст. 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно). При цьому, колегія суддів зауважує, що цей штраф нараховується пропорційно реально погашеній сумі податкового боргу.

Колегія суддів зазначає, що в Акті камеральної перевірки про результати своєчасності сплати орендної плати № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 , у витязі з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов, в апеляційній сказі відповідачем ГУ ДПС у Полтавській області не визначено: дати та обставини, з яких суми грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 24.10.2019 року № , № , № , № , № та № є узгодженими. При цьому, колегія суддів зауважує, що доказів наявності означених вище податкових повідомлень-рішень судам першої та апеляційної інстанції відповідач не надав.

Також, колегія суддів зазначає, що в Акті камеральної перевірки про результати своєчасності сплати орендної плати № 24770/16-31-13-09-18/ НОМЕР_1 , у витязі з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов, в апеляційній сказі відповідачем ГУ ДПС у Полтавській області не визначений точний період (з «дата» по «дата») протягом якого платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем податкового правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 126 ПК України, не підтвердився у ході судового розгляду справи.

Згідно із п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень і доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав.

Доводи апеляційної скарги означені висновку суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуальності права (ч. 1 ст. 315 КАС України).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 12 березня 2021 року.