Справа № 160/15805/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
26.11.2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), у якій просить:
- визнати незаконним та скасувати п. 3 Висновку від 25.08.2020 року "Про результати службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Жовтоводського ВП ГУНП" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати незаконним та скасувати п. 1 Наказу № 1342к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП" від 25.08.2020 року, виданого Головним управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, яку рахувати з дня звільнення останнього, до дня прийняття рішення суду за цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з наказами про звільнення, зазначаючи, що на час проведення службового розслідування у відповідача був відсутній підтверджений обвинувальним вироком суду факт протиправної діяльності, що підтверджував би інкриміновані позивачу правопорушення за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України, вчинені відносно ОСОБА_2 . В основу службового розслідування, на думку позивача, покладено лише припущення та завідомо неправдиві показання ОСОБА_2 , а не встановлені обвинувальним вироком відносно позивача факти. У матеріалах розслідування відсутня інформація про те, що позивач не визнавав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Позивач також вказує на те, що йому не надано ані копії наказу про звільнення, ані витягу з такого наказу. На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року позивачу поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 15.12.2020 року.
11.12.2020 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 15.12.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом відкладено розгляд справи до 21.12.2020 року.
17.12.2020 року представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
21.12.2020 року від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 21.12.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом оголошено перерву до 19.01.2021 року.
18.01.2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи.
18.01.2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, у якій викладено правову позицію аналогічну заявленій у позовній заяві.
У судове засідання, призначене на 19.01.2021 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом оголошено перерву до 26.01.2021 року.
У судове засідання, призначене на 26.01.2021 року, з`явились позивач, його представник та представник відповідача. Судом оголошено перерву до 09.02.2021 року.
09.02.2021 року на офіційну електронну адресу суду та через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про допит свідків та долучення до матеріалів справи письмових пояснень позивача.
У судове засідання, призначене на 09.02.2021 року, з`явились позивач, його представник та представник відповідача.
У судовому засіданні судом оголошено перерву на 22.02.2021 року.
У судове засідання, призначене на 22.02.2021 року, з`явились позивач, його представник та представник відповідача, які підтримали обрані правові позиції. Судом також допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
У липні 2006 року ОСОБА_1 призначений на посаду дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровські області.
06.11.2015 року ОСОБА_1 звільнений у запис Збройних сил України, а в подальшому 07.11.2015 року призначений на посаду до органів Національної поліції України, про що склав відповідну присягу.
04.11.2019 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 356 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції.
За цим фактом ГУНП в Дніпропетровській області розпочато службове розслідування, на підставі наказу від 27.06.2020 № 1061.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 24.06.2020 повідомив про вчинене відносно нього працівниками Жовтоводського ВП кримінальне правопорушення, а потім звернувся із заявою про припинення розгляду його заяви, оскільки травми отримав з власної необережності, під час переміщення знайомого ОСОБА_6 , який 24.06.2020 постраждав від вибуху гранати.
24.06.2020 від вибуху гранати помер ОСОБА_6 , який був знайомим ОСОБА_2 , та за цим фактом в Жовтоводському ВП було зареєстровано два провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, та ч. 1 ст. 263 КК України.
У подальшому ОСОБА_2 змінив свої показання та вказав, що тілесні ушкодження йому завдав, у тому числі ОСОБА_1 у службовому кабінеті Жовтоводського ВП.
У подальшому наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 24.07.2020 року №1218 визначено строки проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 .
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 20.08.2020 року №1482 внесено зміни службового розслідування відносно ОСОБА_1
25.08.2020 року затверджено висновок «Про результати службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Жовтоводського ВП ГУНП».
Відповідно до вказаного висновку за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 3, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II, п. 1, 3 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 р., вимог наказів НПУ від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» та ГУНП в Дніпропетровській області від 10.02.107 № 545 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Головного управління», посадових інструкцій, що у полягає на думку ГУНП в Дніпропетровській області у безпідставному затриманні ОСОБА_2 більше 3-х годин і стало підставою про повідомлення останнім про спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, а також у надання, на думку ГУНП в Дніпропетровській області вказівок своїм підлеглим щодо відібрання у ОСОБА_2 зустрічної заяви про припинення розгляду справи, а також вчиненні інших дій несумісних з вимогами, які пред`являються до професійно і моральних якостей поліцейського тощо, вирішено застосувати до заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
25.08.2020 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №1342к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП», відповідно до якого застосовано до заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.09.2020 № 249 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу поліції сектору кримінальної поліції Жовтоводського ВП ГУНП, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено з 14.09.2020 зі служби в поліції.
Не погоджуючись з прийнятими наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних позивачем наказів про звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, суд виходить з того, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначена Присяга працівника поліції.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Водночас дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
При цьому пунктами 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.09.2020 № 249 о/с, підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу поліції сектору кримінальної поліції Жовтоводського ВП ГУНП відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено з 14.09.2020 зі служби в поліції.
Підставою для видачі наказу по особовому складу став наказ Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області 25.08.2020 року №1342к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП», відповідно до якого застосовано до заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Отже, для встановлення правомірності звільнення позивача зі служби в поліції, необхідно дослідити чи були правові підстави для винесення наказу про застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Як видно з наказу №1342к, його винесено за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 3, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II, п. 1, 3 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 р., вимог наказів НПУ від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» та ГУНП в Дніпропетровській області від 10.02.107 № 545 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Головного управління», посадових інструкцій, що у полягає, на думку ГУНП в Дніпропетровській області, у безпідставному затриманні ОСОБА_2 більше 3-х годин і стало підставою про повідомлення останнім про спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, а також у надання, на думку ГУНП в Дніпропетровській області вказівок своїм підлеглим щодо відібрання у ОСОБА_2 зустрічної заяви про припинення розгляду справи, а також вчиненні інших дій несумісних з вимогами, які пред`являються до професійно і моральних якостей поліцейського тощо.
Таким чином, підставою для прийняття оскаржуваного наказу та звільнення позивача з органів Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області став факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у недотриманні положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Разом з тим суд не бере до уваги такі доводи відповідача з огляду на наступне.
Згідно з статтею 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.
При цьому службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.
Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно пов`язані з морально-етичними нормами.
Отже, вчинки, що дискредитують працівників поліції та власне органи Національної поліції, пов`язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Тому під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника , що мають бути доведені у визначеному порядку.
Вказане підтверджується матеріалами службового розслідування та зазначається відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Суд зазначає, що при проведенні службового розслідування, за наявності ознак кримінального правопорушення, в разі прийняття рішення про звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, обов`язково повинні бути встановлені інші порушення дисципліни, відмінні від тих, які інкримінуються в рамках кримінального провадження.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з пунктом 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Поряд із тим, ані під час проведення службового розслідування, ані в судовому засіданні відповідачем не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , що є порушенням п. п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції.
Натомість, суд зазначає, що позивач вчинення вказаного кримінального правопорушення заперечує та зазначає, що факт, вказаних у висновку службового розслідування протиправних діянь, не мав місця.
Відтак, доказом вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 365 КК України є належним чином проведене кримінальне розслідування та ухвалення на його підставі вироку, що має набрати законної сили.
Частиною 1 статті 62 Конституції України, частиною 2 статті 2 Кримінального кодексу України та частиною 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України закріплений правовий принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Також суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що в інтернет мережі була розміщена інформація щодо затримання підполковника поліції ОСОБА_1 , яка, на думку відповідача, підриває авторитет Національної поліції України, оскільки розміщення інформації про затримання позивача не є дисциплінарним проступком, так як ОСОБА_1 не розміщував таку інформацію в інтернеті тобто не вчинив протиправних винних дій, що підривають авторитет поліції.
Крім того, сама по собі інформація про факт порушення відносно ОСОБА_1 кримінального провадження не підриває авторитет поліції, оскільки не є встановленим фактом вини ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, а також не свідчить про скоєння позивачем дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції.
Суд також вважає необґрунтованим посилання відповідача на наявність підозри у вчиненні позивачем кримінального правопорушення, оскільки повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні не вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони. утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.
У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Так, сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру і обрання запобіжного заходу позивачеві не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції.
Суд вважає, що у цьому випадку доказом порушення службової дисципліни може бути лише вирок суду, набрання законної сили яким є самостійною підставою для звільнення зі служби у поліції.
Стосовно зазначення у висновку від 25.08.2020 року про результати службового розслідування за інформацією щодо неправомірних дій окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП за участю підполковника поліції ОСОБА_1 та у відзиві на позов про інші факти порушення дисципліни позивачем, суд зазначає, що вони не є беззаперечною та безумовною підставою для висновку про порушення позивачем Присяги працівника поліції, крім того, позивача вже притягнуто до відповідальності за вчинені правопорушення.
Відтак, підтвердити інформацію, отриману в результаті проведеного службового розслідування на підставі наказу від 25.08.2020 року №1342к, буде можливо лише після проведення досудового розслідування та ухвалення відповідного вироку судом.
Під час вирішення питання про те, чи було звільнення, як захід дисциплінарного впливу пропорційним до вчиненого порушення, суд має врахувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.
З урахуванням правової позиції, викладеної у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.
Водночас обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Підсумовуючи зазначене, суд робить висновок про протиправність оскаржуваних наказів у зв`язку з недоведеністю факту порушення позивачем службової дисципліни у встановленому законодавством порядку.
У постанові від 30.07.2020 року у справі №802/1767/17-а Верховний Суд звертає увагу на те, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте, це інші підстави і їх не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисцицлінарної відповідальності (п. 32).
Верховний Суд зауважує, що повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доконаний факт не можна (п. 41).
За умови встановлення ГУНП у висновку службового розслідування лише фактичних обставин кримінального правопорушення, які містяться у письмовому повідомленні про підозру, вказані обставини є підставою для звільнення позивача лише за умови наявності вироку суду в межах розгляду кримінального провадження (п. 43).
Така ж позиція щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року № 520/8550/18, від 29 січня 2020 року №480/4809/18, від 28 лютого 2020 року №818/1274/17, від 05 березня 2020 року №824/126/17-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи те, що відповідачем не доведено суду правомірності застосування до позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення, чим порушено принцип обґрунтованості, суд робить висновок, що наказ начальника Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 25.08.2020 № 1342к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, підлягає скасуванню і наказ Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 14.09.2020 № 249 о/с «По особовому складу», а порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді з 14.09.2020 року.
Згідно з частиною 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 цього Порядку в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Разом з цим критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначені Порядком виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом МВС України 06.04.2016 №260.
Згідно з п. 9 Розділу 1 Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Розділу III Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».
У цьому випадку зі змісту Порядку №260 випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного 1 місяця їх служби.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2019 року у справі №815/1829/17.
При цьому розрахунок середньоденної заробітної плати повинен здійснюватись відповідно до Порядку №100, з урахуванням положень Порядку №260 в частині застосування при такому розрахунку саме календарних днів відповідного місяця.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.09.2020 року до дати фактичного поновлення позивача на посаді.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Отже, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підлягає негайному виконанню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Так, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування п. 3 Висновку від 25.08.2020 року "Про результати службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Жовтоводського ВП ГУНП" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, суд зазначає наступне.
На реалізацію частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі - Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
При цьому у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (пункт 4 розділу ІІ Порядку №893).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника (пункт 2 розділу IV Порядку №893).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень (пункт 3 розділу IV Порядку №893).
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
У силу приписів пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити, окрім іншого, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі (пункт 14 розділу V Порядку № 893).
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження) (пункт 3 розділу VI Порядку №893).
Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено (у разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування); вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (пункт 5 розділу VI Порядку №893).
Отже, приписами Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має проводитися стосовно конкретного поліцейського з метою встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського, з приводу якого було призначено вказане розслідування.
Разом із цим обставини, як і причини, що зумовили проведення розслідування, а також ступінь вини поліцейського з`ясовуються під час службового розслідування, за результатами якого складається висновок, у якому, крім іншого, зазначається підстава для проведення службового розслідування та обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим та зазначається щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктами 18, 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За наведеними визначеннями нормативно-правового акта та індивідуального акта висновок службового розслідування не підпадає під жодне з них, оскільки він не виданий на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, не порушує прав позивача і не породжує для нього обов`язків.
Доводи щодо незгоди з діями по складанню висновку можуть бути викладені позивачем під час розгляду справи про скасування наказу або інших рішень суб`єкта владних повноважень, прийнятих за результатами розгляду відповідного висновку про результати службового розслідування.
Отже, на підставі вказаного висновку приймається наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за допомогою якого реалізується дисциплінарне стягнення.
З аналізу наведених норм видно, що документом, який створює для позивача юридичні наслідки є наказ, прийнятий за результатами проведеного службового розслідування про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Сам по собі висновок службового розслідування не створює для позивача жодних юридичних наслідків.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16.
З огляду на викладене, позовна вимога про визнання незаконним та скасування п. 3 Висновку від 25.08.2020 року "Про результати службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Жовтоводського ВП ГУНП" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду цієї справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а докази понесення ним інших судових витрат у матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу № 1342к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жовтоводського ВП ГУНП" від 25.08.2020 року, виданого Головним управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.09.2020 року по день його фактичного поновлення на посаді.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський