Справа № 760/18353/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора Юрчука Святослава Васильовича про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі інспектора Юрчука Святослава Васильовича про визнання неправомірною та скасування постанови від 18 липня 2020 року № 1АВ 00524102 про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення..

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто Позивачу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказано про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді питання про відкриття провадження у даній справі слід враховувати висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, згідно якого, положеннями ст.ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та визначено такий у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як помилково вказано судом першої інстанції.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що недоліки, визначені в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року позивачем не усунуто.

Спірним питанням у межах спірних правовідносин є розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні позовної заяви при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення.

Так, в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, якою залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, зокрема, зазначено, визначаючи розмір судового збору, який необхідно сплатити Позивачеві у випадку подання адміністративного позову, суд має керуватися положеннями саме Закону України «Про судовий збір», який визначає таку ставку на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак Позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Суддя суду першої інстанції повертаючи позовну заяву вказав, що Позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху в зв`язку з тим, що всупереч вимог Закону не було сплачено судовий збір.

Вказано, що в поданій заяві про усунення недоліків Позивачем зазначено, що сплачує суму судового збору в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в тай час як ухвала суду про залишення адміністративного позову без руху містить обґрунтування та зазначення ставки яка відповідає вимогам Закону на рівні 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до положень ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Частиною першої статті 1 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи оцінку доводам Позивача колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, згідно якого, положеннями ст.ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові вказує, що до справ, які розглядаються судом в порядку позовного провадження, в тому числі і щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 287, 288 КУпАП, слід застосовувати норми ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір сплати судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору.

При розгляді справи колегія суддів враховує, що рішення про залишення позовної заяви без руху було прийнято з урахуванням вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, проте суддя суду першої інстанції помилково визначив розмір судового збору, який підлягає до сплати при поданні даного адміністративного позову на рівні 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року лише надала роз`яснення щодо використання вже існуючої норми права, яка регулює питання сплати судового збору при оскарженні постанови про адміністративну відповідальність, а положення ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» було незмінним з моменту подання позовної заяви до постановлення ухвали про повернення такої позовної заяви.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року складав 2102 грн. 00 коп.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно в межах спірних правовідносин, та станом на момент усунення недоліків позовної заяви, сплатив судовий збір у розмір 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (420,40 грн.) за подання позовної заяви, що свідчить про неправомірність висновків судді суду першої інстанції та порушення останнім вимог матеріального права при визначенні ставки судового збору, яка підлягає сплаті при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування суддею суду першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що допущені порушення норм процесуального та матеріального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко