Справа № 400/3674/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. № 400/3674/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальнстю "Миколаївмолпром", вул. Громадянська, 16, м. Миколаїв, 54001

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2019 р. № 2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2019 року № 2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на безпідставних висновках акту перевірки, а отже, прийняте без достатніх правових підстав, є протиправним та підлягає скасуванню. На момент проведення перевірки у позивача були наявні належним чином оформлені податкові накладні, що підтверджують правомірне віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, нарахованого у зв`язку з придбанням товарів у ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум». Із зазначеного випливає, що суму податкового кредиту за червень 2019 року сформовано позивачем правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої постачальникам товару.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження, та призначено проведення підготовчого судового засідання.

20.11.2019 року відповідачем подано відзив на позов (т. 1 а. с. 237-243), де зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлено завищення суми від`ємного значення з ПДВ за червень 2019 року на суму 719 996,00,00 грн. Опрацьовані первинні документи хоч і відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають факт постачання товарів та зазначені в них відомості суперечать податковій інформації, яка наявна в базах даних контролюючого органу, тобто є недостовірними. Позивачем до перевірки не надано документальні підтвердження щодо подальшого використання нібито придбаних у ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум» товарів. Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність контрагентів-постачальників позивача, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.

28.11.2019 року Позивачем подана відповідь на Відзив відповідача, де він заперечує проти викладеної Відповідачем позиції та вважає, що Відзив на позовну заяву фактично містить висновки, що викладені в Акті перевірки, та не спростовує жодного факту та / або обґрунтування позову, на які посилається Позивач. А відтак, Позивач вважає, що позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі (т. 1 а. с. 245-257).

29.11.2019 року Ухвалою суду за клопотанням сторін провадження по справі зупинено до набрання законної сили Рішенням по справі № 400/2920/19, оскільки неможливо об`єктивно розглянути справу до вирішення спору по справі № 400/2920/19 (т. 2 а. с. 5-6).

12.06.2020 року Ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого провадження ( т. 2 а. с. 32-33).

06.10.2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення до Позовної зави Позивача та письмові докази, що мають істотне значення для вирішення справи по суті (т. 2 а. с. 47-48).

Ухвалою суду від 06.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив слухання справи по суті.

За клопотанням сторін від 09.11.2020 року справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У вересні 2019 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування сум від`ємного значення та бюджетного відшкодування податку додану вартість на поточний рахунок платника податків за червень 2019 року, результати якої оформлені актом від 19.09.2019 р. №22/14-29-04-02-06/05409745.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.2, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), у результаті чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податків на 719 996,00 грн.

10.10.2019 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника в банку, у розмірі 719 996,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 359 998,00 грн.

Основним видом діяльності позивача є перероблення молока, виробництво масла та сиру.

З метою здійснення господарської діяльності та виробництва продукції ТОВ «Миколаївмолпром» укладало договори на поставку сировини, необхідної для перероблення молока, виробництва масла та сиру.

Згідно договору купівлі-продажу № 2.05.19.1 від 20.05.2019 р. позивач придбав та отримав від ТОВ «Марківський Сирзавод» сир в асортименті на загальну суму 1629818,20 грн, у т.ч. ПДВ 271636,37 грн. Факт придбання та оплати сиру підтверджується видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, перелік яких наведено в додатку № 1 до акту перевірки.

Відповідно до договору № 1/05/17 від 17.05.2019 р. позивач придбав та отримав від ТОВ «Оптсирторг» сир в асортименті на загальну суму 147781,62 грн, у т.ч. ПДВ 24630,27 грн. Факт придбання та оплати сиру підтверджується видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, перелік яких наведено в додатку № 1 до акту перевірки.

Висновок податкового органу про порушення податкового законодавства з боку позивача ґрунтується на відсутності залишків придбаних сирів та не встановлення під час перевірки їх реалізації.

В акті перевірки відповідач дійшов висновку про невикористання у господарській діяльності придбаних у ТОВ «Марківський сирзавод» та ТОВ «Оптсирторг» сирів.

Однак, таке твердження контролюючого органу спростовується документами первинного бухгалтерського обліку, що містяться у справі, та які були досліджені відповідачем під час проведення перевірки. Так, використання придбаних у ТОВ «Марківський сирзавод» та ТОВ «Оптсирторг» сирів у господарській діяльності позивача підтверджується рапортами про переробку сировини, зведеними накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладними на передачу готової продукції, оборотно-сальдовими відомостями, оборотами рахунків, картками рахунків по рахункам 201, 25, 231, 26, 326, 10, 631, 1521, 1522, 1531, 203, 204, 205 206, 207, 209, 221, 28, 281, 361, 301, 311, 312, 3721, 6851.

Вищеперелічене підтверджує факт використання Позивачем придбаних сирів у ТОВ «Марківський сирзавод» та ТОВ «Оптсирторг» у своїй господарській діяльності (виготовлення сирної пасти на основі придбаних сирів, яка в подальшому використовувалась як складова нової продукції, що є продукцією позивача).

Суд зауважує, що процес виготовлення продукції з сирної пасти Відповідач описує на сторінці 4 Акту перевірки, але висновки робить протилежні фактичним обставинам справи.

Правовідносини з ТОВ «Полтавамолпрод» підтверджуються наступним:

08.07.2019 р. за видатковою накладною № 4 (у переробку) було передано 19500 кг напівфабрикату продукту ТОВ «Полтавамолпрод».

Факт доставки підтверджується товарно-транспортною накладною № 4 від 08.07.2019 р.

18.07.2019 р. ТОВ «Полтавамолпрод» відповідно до накладної № 390 від 18.07.2019 р. «Передача готової продукції» передало ТОВ «Миколаївмолпром» готовий продукт, який у подальшому було експортовано до Республіки Казахстан, м. Нур-Султан, одержувач ТОО «Мета-Астана», що підтверджується митною декларацією № UA806030/2019/300435.

Відповідач не навів жодних належних та допустимих доказів того, що придбання сиру у ТОВ «Марівський Сирзавод» та ТОВ «Оптсирторг» носило лише мету перепродажу без використання у виготовленні продукції.

Згідно договору поставки № 03/06 від 03.06.2019 р. позивачем придбано та отримано від ТОВ «Стартап Торг» замінник молочного жиру «Z303», жир спеціального призначення, маргарин для листкового тіста « 80%», маргарин для листкового тіста « 80%», ТМ «Sania».

Факт використання позивачем придбаного у ТОВ «Стартап Торг» товару у виробництві підтверджується рапортами про переробку сировини, зведеними накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладними на передачу готової продукції, рапортами про переробку і виготовлення готової продукції, оборотносальдові відомості по рахункам, картками рахунків № 362, 361, 10, 631, 1521, 1522, 1531, 201, 203, 204, 205, 206. 207, 209, 221. 231. 25, 26. 281, 201, 311, 312, 314, 3721, 6851, 28, 631.

З придбаних у ТОВ «Стартап Торг» замінників молочного жиру, маргарину позивачем у червні 2019 р. здійснено виготовлення пасти молочної солодковершкової «Pastoral» з масовою часткою молочного жиру 80%. Виготовлену пасту молочну солодковершкову «Pastoral» позивачем експортовано, що підтверджується митними деклараціями № UA504170/2019/006715, № UA504170/2019/007382, № UA504170/2019/007002, № UA504170/2019/007003, № UA504170/2019/006530, № UA504170/2019/006742.

Згідно договору поставки № 10/04-0019 від 10.04.2019 р. придбано та отримало від ТОВ «Євро-Мясо-Холдинг-України» маргарин Aristo Pastry 80% 5х2кг. UA.

Факт використання придбаного у ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна» маргарину у виробництві підтверджується рапортами про переробку сировини, зведеними накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладними на передачу готової продукції, рапортами про переробку і виготовлення готової продукції, оборотносальдові відомості по рахункам, картками рахунків № 362, 361, 10, 631, 1521, 1522, 1531, 201, 203, 204, 205, 206. 207, 209, 221. 231. 25, 26. 281, 201, 311, 312, 314, 3721, 6851, 28, 631.

Підставою для висновку відповідача про відсутність реальності здійснення господарських операцій, що зазначені в акті перевірки, - це наявність кримінального провадження відносно ТОВ «Стартап Торг» та ТОВ «Євро-Мясо-Холдинг-України».

Суд не може приймати такий аргумент Позивача до уваги, як належний та допустимий, оскільки наявність запису в Реєстрі про кримінальне провадження не підтверджує жодним чином проведення безтоварної господарської операції Позивачем.

Кримінальне провадження відносно ТОВ «Стартап Торг» порушено 29.03.2016 р., відносно ТОВ «Євро-Мясо-Холдинг-України» - 17.11.2017 р. Після порушення кримінального провадження і ТОВ «Стартап Торг», і ТОВ «Євро-М`ясо-Холдинг-України» продовжують діяти, здійснювати господарські операції, поставляти товари. Поставка товару позивачеві від зазначених контрагентів була здійснена в червні 2019 р., тобто вже після порушення кримінального провадження, а відтак, взаємовідносини Позивача та його контрагента у 20019 році не можуть бути об`єктом правопорушення, яке досліджується в межах кримінального провадження, порушеного у 2016 році.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і ТОВ «Стартап Торг», і ТОВ «Євро-М`ясо-Холдинг-України» не перебувають у процесі припинення та мають чинні свідоцтва платника ПДВ, які були чинними і на момент здійснення господарських операцій з позивачем.

Відтак, посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача, в яких не винесено обвинувального вироку, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 813/4931/13-а та від 06 лютого 2018 року у справі № 802/4940/14.

Крім того, суд бере до уваги рішення ДПС України № 2409/6/99-00-08-05-01-06 від 20.01.2020 р., яким задоволено скаргу позивача та скасовано рішення, прийняті ГУ ДПС у Миколаївській області за результатами акту перевірки № 105/14-29-04-02-06/05409745 від 15.10.2019 р., в якому відповідачем досліджувався та також не визнавався договір № 10/04-0019 від 10.04.2019 р., укладений між ТОВ «Миколаївмолпром» та ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», який є об`єктом дослідження у цій справі. За результатами розгляду скарги позивача ДПС України визнала реальними господарські операції ТОВ «Миколаївмолпром» та ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна».

Згідно договору № 31 від 18.03.2019 р. позивач придбав та отримав від ТОВ «Афіна-Преміум» суміші вершково-рослинної на загальну суму 2 463 518,16 грн, з яких ПДВ 410586,36 грн.

У відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України продавець ТОВ «Афіна-Преміум» здійснив реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується актом перевірки, де посадова особа контролюючого органу в додатку 1 до акту перевірки зазначила номери та дати податкових накладних, складених ТОВ «Афіна-Преміум» та зареєстрованих у ЄРПН.

Єдиною підставою для висновку перевіряючої про відсутність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Миколаївмолпром» та контрагентом ТОВ «Афіна-Преміум», що зазначено в акті перевірки, це наявність податкової інформації про неможливість встановити походження суміші рослинно-вершкової.

Нормами чинного законодавства не встановлено обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Також позивач не наділений правом вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні. Відповідачем таких обставин не встановлено та в акті перевірки не зафіксовано, таких доказів не надано і під час розгляду справи.

Відповідно до положень п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200.1.3 і 200.1.9 статті 200.1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис"; Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами таких перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) та відповідно до п.14 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно з п. 17 Порядку № 1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до п. 18 Порядку № 1246 на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Згідно з п. 19 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Також, згідно з п. 201.1 ст. 200.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Тобто, при реєстрації податкової накладної контролюючий орган здійснює масштабну перевірку. Якщо контролюючий орган у ході перевірки не знаходить порушень і податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків господарської операції та оцінки ступеня ризиків платника податків, серед яких є і перевірка номенклатури товарів, у такому випадку податкова накладна приймається до реєстрації та реєструється, а платнику податків надсилається засобами електронного зв`язку підтвердження про реєстрацію - квитанція.

Платник податків, якому надіслано Квитанцію, як підтвердження реєстрації податкової накладної, фактично пройшов перевірку законності формування податкового зобов`язання ним, як продавцем, та законності формування податкового кредиту його контрагентом-покупцем, який зазначений у зареєстрованій податковій накладній, а отже, неможливо припускати, що має місце незаконність дій або підміна номенклатури у платника податків, якого контролюючий орган вже перевірив та підтвердив законність цієї дії.

В акті перевірки не наведено фактів відмови в реєстрації, чи блокуванні реєстрації податкових накладних, складених ТОВ «Афіна-Преміум» за результатами поставки товарів ТОВ «Миколаївмолпром». Відповідно, факт реєстрації податкових накладних, складених ТОВ «Афіна-Преміум» за результатами поставки товарів ТОВ «Миколаївмолпром» в Єдиному реєстрі податкових накладних, не оспорюється контролюючим органом та вважається підтвердженим.

Таким чином, з одного боку, податкове законодавство не покладає на платника податків-покупця обов`язку здійснювати перевірку походження товару у продавця по ланцюгу аж до виробника продукції, а з іншого боку, покладає обов`язок на фіскальний орган перевіряти подані продавцем на реєстрацію податкові накладні на відповідність їх визначеним критеріям оцінки ступеня ризиків, що є певним запобіжним механізмом для покупця від потрапляння його на недобросовісного продавця (платника податків).

Тому за умови перевірки контролюючим органом податкових накладних під час реєстрації та реєстрація таких податкових накладних, платник податків-покупець, за наявності належним чином оформлених первинних документів по господарській операції не повинен вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару та відповідно зазнавати негативних наслідків, як то зменшення податкового кредиту чи позбавлення права на відшкодування ПДВ з бюджету.

Висновок про відсутність придбання товарів, які були продані ТОВ «Миколаївмолпром» та податкові накладні, по яким були зареєстровані в ЄРПН, було зроблено без перевірки самих підприємств продавців.

Відповідно висновки, викладені в податковій інформації, є лише припущенням та відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації.

Крім того, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Під час судового розгляду справи податковий орган не надав суду жодного жодного судового рішення, яке вступило в законну силу, відносно контрагентів ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум» та які б підтверджували факт порушення підприємствами податкового законодавства. Таких доказів не наведено ні в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у постанові від 10.09.2014 року по справі № 2а-13207/12/2670.

Відповідно, подання платником податку до контролюючого органу всіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться в таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені договорами умови не виконано.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.06.2016 року (№ К/800/25461/14) зазначив, що нарахування податків не може ґрунтуватись лише на підставі даних, які містяться в інформаційних базах податкової, без врахування даних первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду від 14.06.2018 року (№ К/80037663/15).

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. ТОВ «Миколаївмолпром» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій ТОВ «Миколаївмолпром» та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, ТОВ «Миколаївмолпром» не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Крім того, звертаємо увагу, що законодавство України, а саме: ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вказане свідчить, що за порушення контрагентом вимог податкового законодавства щодо декларування сум податкових зобов`язань та інше, якщо таке мало місце відповідає саме контрагент, оскільки за дане порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для контрагента, а не для платника, оскільки ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку.

Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Стаття 9 зазначеного вище Закону визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З огляду на положення ст. 198 ПК України, для отримання права на формування податкового кредиту з ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару, платник податків повинен мати податкові накладні, виписані на реально отриманий товар, призначений для використання в господарській діяльності. Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права на податковий кредит мають лише реально вчинені господарські операції.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Умовами реалізації права платника на формування валових витрат та податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Позивач надав і до перевірки, і суду первині бухгалтерські документи, які підтверджують реальність отримання товарів від контрагентів-постачальників. В подальшому придбані товари позивач використав у власній господарській діяльності (для виробництва нової продукції та здійснення експорту виготовленої продукції), на доказ чого надав відповідні документи.

Зазначення в акті перевірки про можливі порушення контрагентів є необґрунтованим, тим більше, що перевірки щодо контрагентів позивача контролюючими органами не проводилися. До того ж, ст. 61 Конституції України задекларовано індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов`язаний відслідковувати дотримання вимог податкового законодавства контрагентами.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені.

Податковим органом не спростовано, що внаслідок придбання у ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум» товарів позивач мав намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності, не підтверджено, що позивач прагнув отримати вигоду виключно/переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Відповідачем не доведено неотримання позивачем товару та невикористання отриманого товару в господарській діяльності.

Наявності в первинних документах суттєвих недоліків, які б ставили під сумнів їх реальність, відповідач не навів.

Неприйнятними є доводи контролюючого органу і в частині посилання на досудове розслідування, оскільки ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, матеріали досудового розслідування не можуть вважатися належними доказами в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 р. по справі № 822/551/18.

В основу висновків відповідача покладено аналіз баз даних по ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум», однак належних доказів нереальності операцій позивача з вказаними контрагентами не надано.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.04.2020 р. у справі № 805/5017/15-а, будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач не довів правомірність висновків акту перевірки, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Судом встановлено, що фактичне виконання договорів позивача з ТОВ «Марківський сирзавод», ТОВ «Оптсирторг», ТОВ «Стартап Торг», ТОВ «Торговий дім «Євро-Мясо-Холдинг-Україна», ТОВ «Афіна-Преміум» підтверджується належними та допустимими доказами, договори не містять ознак фіктивності. Матеріалами справи підтверджено наявність підстав для відображення вказаних операцій у бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення належать задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 16199,91 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач заявив про понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 4600,00 грн. На доказ понесених витрат позивачем надано копії договору про надання правової допомоги від 16.10.2019 року (т. 1 а. с. 228-229), акт передачі-приймання наданих послуг від 28.10.2019 року (т. 1 а. с. 231), розрахунок вартості наданих послуг (т. 1 а. с. 230), розрахунок на оплату (т. 1 а. с. 232), а також платіжне доручення про сплату 4600,00 грн за надання правової допомоги (т. 1 а. с. 4). Крім того, представником Позивача надано до суду посвідчення на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, для участі у справі. Суд вважає, що витрати на правничу допомогу є обґрунтоваими та доведеними позивачем належними та допустимими доказами.

За правилами ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» (вул. Громадянська, 16, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 05409745) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2019 р. № 2 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.10.2019 р. № 2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) судовий збір у сумі 16199,91 грн (шістнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять грн 91 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 4600,00 грн (чотири тисячі шістсот грн 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» (вул. Громадянська, 16, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 05409745).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15.03.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська