Справа № 753/17047/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року

у справі №753/17047/19 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дій та рішення щодо неврахування стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002 в якості монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на ВАТ "ДБК-1 ім. М.В. Співака";

- скасувати рішення від 14.08.2019 року за № 183045/03 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача врахувати стаж на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002 в якості монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на ВАТ "ДБК-1 ім. М.В. Співака";

- зобов`язати відповідача призначити з 06.05.2019 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" як особі, що працювала на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження згідно ст. 263 КАС України.

В обґрунтування позову зазначено, що підтвердженням спеціального трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний запис у трудовій книжці працівника або уточнююча довідка підприємства, надання яких встановлено пунктами 3, 20, 23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, і вказані документи ним надано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Апелянт зазначає, що наявність запису в трудовій книжці дає право відповідачу про зарахування відповідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідачем подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно записів в трудовій книжці, його трудова діяльність є наступною:

01.09.1979-14.07.1982 навчався в середньому професійному технічному училищі №5 м. Києва та присвоєно кваліфікацію штукатур, плиточник-лицювальник четвертого розряду;

04.08.1982 - 18.10.1982 був зарахований на роботу плиточником-лицювальником по четвертому розряду в Будівельно-Монтажне управління №8 Домобудівного комбінату №1;

25.10.1982-16.10.1984 - служба в лавах Радянської Армії;

03.01.1985-03.01.1985 - прийнятий на постійну роботу в якості штукатура 4-го розряду в Будівельно-Монтажне управління №8 Домобудівного комбінату №1;

09.01.1985-31.10.2002 - прийнятий на роботу в Будівельно-Монтажне управління №5 Домобудівного комбінату №1;

01.11.2002 - 30.06.2006 - прийнятий на роботу у ВАТ "Завод залізобетонних конструкцій №1" монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій п`ятого розряду.

03.07.2006 - прийнятий в ТОВ "СМЦ1 33 БК №1" монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій п`ятого розряду.

У період з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002 ОСОБА_1 працював монтажником з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій на Відкритому акціонерному товаристві "Домобудівний комбінат №1 ім. М.В. Співака".

28.05.2019 року позивач звернувся до ВАТ "ДБК-1 ім. М.В. Співака" з заявою про надання підтверджуючих документів на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповіді не отримав.

У липні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 14.08.2019 року № 183045/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно наданих документів, наявний пільговий стаж роботи становить 11 років 6 місяців 12 днів, що дає право на призначення пенсії після досягнення віку 56 років.

Позивач вважаючи порушеними свої права відповідачем, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002 має бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 13 Закону № 1788-XII. Таким чином, пільговий стаж позивача становить 11 років 6 місяців 12 днів, що не є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, з 06.05.2019 р., як просить позивач, по досягненні 55 років. За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та рішення щодо неврахування стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці є необґрунтованими, оскільки цей стаж враховано, але визначено, що він дає право на пільгову пенсію з 56 років, а не з 55.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Тобто підставою для призначення чи перерахунку пенсії є відповідна заява пенсіонера.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За правилами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (надалі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).

Згідно пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж особи є її трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Водночас, зарахування страхового стажу до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відбувається за умови проведення атестації робочих місць, на посадах період роботи на яких відноситься до пільгового.

При цьому відповідно до пунктів 4 та 4.1 Порядку №383 встановлено, що згідно з пунктом 4 Порядку №442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначений Порядок №442 набув чинності з 21 серпня 1992 року.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок №442, 01 вересня 1992 року постановою Міністерства праці України №41 затверджено Методичні рекомендації для проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Таким чином, колегій суддів зазначає, що атестація робочих місць повинна була бути проведена на підприємстві вперше, згідно із Порядком №442 та Методичними рекомендаціями до вересня 1997 року.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 року по справі №569/15635/16-а.

Як убачається з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії, відповідачем зазначено відсутність необхідних документів для підтвердження саме пільгового стажу. При цьому відповідачем зазначено про наявність у позивача пільговий стаж становить 11 років 6 місяців 12 днів за період роботи з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача вбачається, що 03.01.1985-03.01.1985 - прийнятий на постійну роботу в якості штукатура 4-го розряду в Будівельно-Монтажне управління №8 Домобудівного комбінату №1;

09.01.1985-31.10.2002 - прийнятий на роботу в Будівельно-Монтажне управління №5 Домобудівного комбінату №1;

01.11.2002 - 30.06.2006 - прийнятий на роботу у ВАТ "Завод залізобетонних конструкцій №1" монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій п`ятого розряду.

03.07.2006 - прийнятий в ТОВ "СМЦ1 33 БК №1" монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій п`ятого розряду.

Колегія суддів звертає увагу, що як відповідач так і суд першої інстанції зарахував пільговий стаж становить 11 років 6 місяців 12 днів за період роботи з 12.05.1988 по 01.12.1991 та з 01.07.1996 по 31.10.2002.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, що позивачем до суду першої інстанції 04.12.2019 року надано довідку ВАТ «Домобудівельний комбінат №1», в якій зазначено, що пільговий стаж у позивача становить 9 років 10 місяців 18 днів за період з12.05.1988 року по 01.12.1991 року та за період з 01.07.1996 року по 31.10.2020 рік.

Також в матеріалах справи містяться довідки ТОВ "СМЦ1 33 БК №1": від 05.02.2019 року № 35 пільговий стаж позивача становить 7 років 3 місяці 4 дні, за період з 03.06.2006 року по 17 лютого 2014 рік та від 01.02.2019 року №32 пільговий стаж позивача становить 0 років 3 місяці 15 дні, за період з 18.02.2014 року по 15.10.2014 рік.

З аналізу вищезазначених довідок вбачається, що загальний пільговий стаж позивача становить більше 12 років 6 місяці, що відповідно до вимог законодавства дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У той же час, відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

У зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог частково шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням довідок наданих ВАТ «Домобудівельний комбінат №1» та ТОВ "СМЦ1 33 БК №1", з урахуванням висновків суду.

Інші позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними, а суд не наділений правом втручатися в діяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн та за подання апеляційної скарги сплачено судовий зір в розмірі 1152,60 грн.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 960,50 грн.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд першої інстанції під час розгляду цієї справи дотримався вказаного не в повній мірі, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року - скасувати та прийняти нове, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 25.07.2019 року з урахуванням довідок наданих ВАТ «Домобудівельний комбінат №1» та ТОВ «СМЦ1 33 БК №1», з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк