Справа № 340/5987/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Кропивницький справа № 340/5987/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7-а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ - 20632802)
провизнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за нормами статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, відповідно до частини 9 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII з дати подання ним заяви, тобто з 29.11.2020, визначивши її розмір відповідно ч.ч. 2, 9 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII з розрахунку 60 відсотків від суми щомісячної заробітної плати за останні 60 календарних місяців, відповідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури № 21-102 вих.20 та № 21-103 вих.20 від 16.11.2020 без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії і забезпечити виплату призначеної пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області забезпечити виплату ОСОБА_1 різниці між розміром пенсії, виплаченої згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пенсії по інвалідності згідно Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII з 29.11.2020 до дати проведення такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 13.08.2099 року і по теперішній час працює в органах прокуратури та має стаж роботи в органах прокуратури 11 років 4 місяці.

02.03.2020 року позивачу присвоєна друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, а з 23.05.2020 року призначено пенсію на загальних підставах, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

29.11.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії у відповідності до ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

За результатом розгляду заяви, відповідач, листом від 07.12.2020 року №1100-0306-8/397696 відмовив у призначенні пенсії на умовах статті 86 Закону України «Про прокуратуру», посилаючись на відсутність належного 10-річного стажу роботи на прокурорських посадах.

Позивач, вважаючи рішення відповідача таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його законні права та інтереси, закріплені у Конституції України звернувся і даним позовом до суду.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що позивач з 23.05.2020 року перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 з змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.9 статті 86 Закону України №1697 прокурори, які визнані особами з інвалідністю І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Враховуючи відсутність десятирічного стажу роботи в органах прокуратури відповідач вважає, що підстав для призначення пенсії згідно ч.9 статті 86 Закону України №1697 у позивача немає.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.69).

02.02.2021 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (а.с.74-76).

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №767700 від 02.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с.49).

З 23.05.2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.

29.11.2020 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою від 27.11.2020 року про призначення йому пенсії у відповідності до ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ додавши до неї належним чином засвідчені копії трудової книжки, посвідчення серії НОМЕР_2 , паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією та довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (а.с.47-50, 53-56, 79-87).

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області №92 від 04.12.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону 1697 (а.с.66, 90).

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII), статтею 86 якого урегульовано порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Зокрема, відповідно до частини дев`ятої цієї статті, прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується наявності у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.

Заперечуючи право ОСОБА_1 на призначення пенсії, відповідач виходив з того, що позивач не має достатнього стажу, наявність якого є підставою для призначення пенсії відповідно до ч.9 статті 86 Закону №1697-VII.

Однак, суд не погоджується з цими твердженнями відповідача з таких підстав.

Як слідує зі змісту рішення ГУПФ України в Кіровоградській області №92 від 04.12.2020 року зазначено, що за документами пенсійної справи до стажу роботи прокурора зараховані періоди роботи:

з 14.01.2013 по 20.03.2014 - прокурором прокуратури Новомиргородського району;

з 21.03.2014 по 30.03.2015 - прокурором відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в судді прокуратури області;

з 31.03.2015 по 13.07.2015 - прокурором відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області;

з 28.07.2015 по 28.09.2015 - прокурором відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури області;

з 26.06.2018 по 09.12.2018 - прокурором другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області;

з 10.12.2018 по 12.08.2019 - прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням;

з 13.08.2019 по 31.10.2020 - прокурором першого відділу процесуального керівництва.

Натомість період роботи з 13.10.2009 року по 14.01.2013 року не зарахований до вислуги років та стажу роботи на посадах прокурора.

Відповідно до статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є:1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури.

З долученої до матеріалів справи копією трудової книжки судом встановлено, що ОСОБА_1 13.08.2009 року призначений на посаду слідчого прокуратури Новомиргородського району.

12.02.2011 року позивачем прийнято присягу працівника прокуратури.

14.01.2013 року позивача призначено на посаду прокурора прокуратури Новомиргородського району.

21.03.2014 року позивача призначено на посаду прокурора відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в судді прокуратури області.

31.03.2015 року позивача призначено на посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області.

14.07.2015 року позивача призначено на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області.

28.07.2015 року позивача призначено на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури області.

29.09.2015 року позивача переведено на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури області.

26.06.2018 року позивача переведено на посаду прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області.

10.12.2018 року позивача переведено на посаду прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

13.08.2019 року позивача переведено на посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях підслідних слідчим Державного бюро розслідувань, прокуратури області.

19.11.2019 року позивача переведено на посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних слідчим Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури області.

Відповідно до наказу Кіровоградської обласної прокуратури №214к від 12.10.2020 року позивача на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Кіровоградської обласної прокуратури (а.с.57).

За таких обставин, суд доходить висновку, що у період з 13.08.2009 року по день звернення із заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Кіровоградській області позивач набув необхідного десятирічного стажу роботи в органах прокуратури.

Суд враховує, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі Закону України "Про прокуратуру" пенсійний орган посилався виключно на відсутність необхідного стажу роботи в органах прокуратури.

Однак, такі доводи з вищевикладених підстав визнані судом протиправними.

Інші підстави для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі ч.9 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" у спірному рішенні відсутні.

За таких обставин, зважаючи на те, що рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 04.12.2020 року №92 є індивідуальним правовим актом, який відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі його неправомірності визнається судом протиправним і скасовується, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 04.12.2020 року №92 про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності за нормами закону 1697 на підставі заяви від 29.11.2020 року.

Отже, позов в цій частині належить задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача, суд зазначає, що дії пенсійного органу щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за нормами статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII не створюють юридично значимих наслідків для позивача, а відтак, визнання таких дій протиправними не призведе до відновлення прав і законних інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, з урахуванням чого у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд враховує такі обставини.

Відповідач жодним чином не заперечує достатність наданих позивачем разом із заявою від 29.11.2020 року документів для вирішення питання про призначення пенсії по інвалідності за нормами статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII.

За висновком суду позивач набув достатньої вислуги років та стажу роботи за посадою прокурора задля призначення йому пенсії по інвалідності за нормами статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, призначити пенсію.

За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15.

Крім того, зазначена позиція кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

За таких обставин, суд, зважаючи, що набуття позивачем необхідного стажу для призначення пенсії по інвалідності за нормами статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII та подання до пенсійного органу достатніх документів для вирішення питання про призначення пенсії, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 29.11.2020 року пенсію по інвалідності за нормами частини 9 статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII.

Підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію з розрахунку 60 відсотків від суми щомісячної заробітної плати за останні 60 календарних місяців, відповідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури № 21-102 вих.20 та № 21-103 вих.20 від 16.11.2020 без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії і забезпечити виплату призначеної пенсії, адже питання про призначення позивачу пенсії по інвалідності за нормами частини 9 статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII наразі не вирішене.

При цьому суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє.

Отже, позовна вимога про призначення пенсії з розрахунку 60 відсотків від суми щомісячної заробітної плати за останні 60 календарних місяців, відповідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури № 21-102 вих.20 та № 21-103 вих.20 від 16.11.2020 без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії і забезпечення виплату призначеної пенсії заявлена позивачем передчасно.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

VI. Судові витрати.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 04.12.2020 року №92 про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності за нормами закону 1697 на підставі заяви від 29.11.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7-а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ - 20632802) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію по інвалідності, відповідно до частини 9 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII з 29.11.2020 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7-а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ - 20632802) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) різниці між розміром пенсії, виплаченої згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пенсії по інвалідності згідно Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII з 29.11.2020 року з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук