Справа № 295/3893/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 березня 2021 року м. Житомир справа № 295/3893/17
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому, з врухуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
- визнати незаконною відмову у здійсненні перерахунку пенсії шляхом донарахування різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації в установленому законодавством порядку;
- стягнути на її користь 6746,46 грн. із яких 1921,36 грн. донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом 4825,10 індексація за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018.
В обґрунтування позову вказано, що з березня 2007 року їй було призначено пенсію по втраті годувальника. З метою перевірки відповідності встановленої відповідачем пенсії прожитковому мінімуму, 19 січня 2017 р. вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання довідки про помісячний розмір встановленої їй пенсії з 2007 року по грудень 2016 року.
Із наданої відповідачем довідки вбачається, що у період з березня 2007 року пенсія їй виплачувалася нижче прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян. У зв`язку з цим просила відповідача провести перерахунок пенсії шляхом донарахування різниці між виплаченою пенсією та встановленим на той час прожитковим мінімумом і здійснити її індексацію в установленому законодавством порядку.
02.02.2017 відповідач листом за №44/С-8 відмовив у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що пенсія була нарахована відповідно до законодавства України і підстав для проведення її перерахунку немає.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 12.08.2019 вказану справу було передано на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 справу було прийнято до провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем у встановлений судом строк було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що пенсія позивача була призначена у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника, обчислено відповідно до ст.27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір призначеної позивачу пенсії обчислений від стажу і заробітку не досягає мінімального розміру пенсії для осіб, які втратили працездатність. В такому випадку індексація не нараховується.
Ухвалою від 05.12.2019 було задоволено клопотання позивача та призначено справу до розгляду у порядку загального провадження.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.
Згідно п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби" №540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, ст.ст.47,79, 80, 162 КАС України (щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, подання відзиву), а також розгляду адміністративної справи продовжувались на строк дії такого карантину.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом. Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020.
Усною ухвалою від 11.03.2020 замінено первісного відповідача Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Позивачем було подано уточнену позовну заяву.
Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, нормами ч.7 ст. 47 КАС України визначено, що разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.
З врахуванням приписів ч.7 ст. 47 КАС України та того, що суду не було надано доказів на підтвердження направлення заяви про уточнення позовних вимог на адресу відповідача, суд не приймає до розгляду заяву про уточнення позовних вимог та повертає її заявнику.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовну вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання суд після наданих сторонами пояснень та дослідження письмових доказів перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов наступного висновку.
У ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та їй з 23.03.2007 призначено виплату пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З метою перевірки відповідності встановленої відповідачем пенсії прожитковому мінімуму, 19 січня 2017 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання довідки про помісячний розмір встановленої їй пенсії з 2007 року по грудень 2016 року.
Із наданої відповідачем довідки вбачається, що у період з березня 2007 року пенсія їй виплачувалася нижче прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян. У зв`язку з цим просила відповідача провести перерахунок пенсії шляхом донарахування різниці між виплаченою пенсією та встановленим на той час прожитковим мінімумом і здійснити її індексацію в установленому законодавством порядку.
02.02.2017 відповідач листом за №44/С-8 відмовив у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що пенсія була нарахована відповідно до законодавства України і підстав для проведення її перерахунку немає.
Сторонами не заперечується факт того, що з часу призначення ОСОБА_1 , пенсії по втраті годувальника її розмір був меншим за розмір встановленого прожиткового мінімуму .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України та статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія не може бути нижчою прожиткового мінімуму.
Відповідно до частини другої статті 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Конституція України є нормами прямої дії.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Водночас п.2 Постанови Кабінету № 265 встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. Так, покликання Управління на Постанову № 265 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, тоді як п.2 Постанови №265 суперечить ст.46 Конституції України, нормам Законів України №2017-III, №966-XIV, №1058-IV. Водночас, застосування положень Постанови №265, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Окрім того, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та не врахував вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексуються грошові доходи громадян, які не мають разового характеру та які одержано на території України. До них належать і пенсії.
У ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розкрито поняття «пенсії», відповідно до якого пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.
Аналіз зазначеної правової норми вказує на те, що пенсія не має разового характеру, а тому підлягає індексації.
Індексація пенсій проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Оскільки розмір встановленої позивачу пенсії у період з березня 2007 року по грудень 2016 року був нижчий прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про проведення індексації донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом за цей період.
З приводу позовних вимог в частині стягнути на користь позивача 6746,46 грн із яких 1921,36 грн. донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом 4825,10 індексація за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018, суд зазначає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на той факт, що визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування пенсії та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було.
Отже, суд погоджується з доводами відповідача, що нарахування пенсії нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.
Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року відповідно до умов статті 15.Ь,під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України закріплено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на наведені обставини суд дійшов висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити донарахування і ивплати різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018.
Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приписами частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 240-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати незаконною відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії шляхом донарахування різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації в установленому законодавством порядку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити донарахування і виплату ОСОБА_1 різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева