Справа № 420/9061/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9061/20

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Поварчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ Держпраці в Одеській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.03.2020 року № ОД061/1742/НП/СПТД-ФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оспорювана постанова прийнята за результатом інспекційного відвідування її господарської діяльності, проведеного за відповідним наказом, що виданий без визначених на то законом підстав, тобто є незаконним. Також позивач наполягала на неможливість у визначений відповідачем строк надати витребувані документи, та посилалася на порушення порядку розгляду справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову ГУ Держпраці в Одеській області від 26.03.2020 року № ОД061/1742/НП/СПТД-ФС за якою застосовано до позивача штраф у сумі 75568 грн.

З ГУ Держпраці в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача стягнуто судові витрати у сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУ Держпраці в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог не відповідають дійсним обставинам справи, та наполягає, що у спірних правовідносинах діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 лютого 2020 року ГУ Держпраці в Одеській області на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823 та службової записки заступника начальника Управління начальника відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області Р.Павловського від 07.02.2020 видало наказ за № 133 про здійснення з 10 лютого 2020 року по 14 лютого 2020 року позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , що здійснює господарську діяльність за адресою : АДРЕСА_1 , ТЦ "City Centеr", магазин "Zingal Zriche" (а.с.63).

Також, цього ж дня головним управління видано направлення на здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з 10 лютого 2020 року по 14 лютого 2020 року, під час якого буде перевірено додержання законодавства про працю на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823 (а.с.65).

10 лютого 2020 року інспектори праці з метою проведення інспекційного заходу здійснили вихід за вищезазначеною адресою де надали ФОП вимогу №ОД 061/1742/ПД про надання до огляду оригіналів та завірених належним чином копій документів необхідних для проведення інспекційного відвідування у строк до 11 лютого 2020 року (а.с.66,67).

14 лютого 2020 року інспектор праці склав акт № ОД061/1742/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування, в якому зафіксовано не надання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію з питань, які є предметом перевірки (а.с.68-71).

Зазначений акт 17 лютого 2020 року був надісланий на адресу ФОП рекомендованим листом № 476 (а.с.72).

03 березня 2020 року ГУ Держпраці в Одеській області надіслало ФОП повідомлення № 15/01-33-2001 в якому повідомило, що за результатом розгляду акту про неможливість проведення інспекційного відвідування за №ОД061/1742/НД від 10.02.2020 року буде розглянута справа про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, про результати якої її повідомлять додатково (а.с.76).

Листом від 26.03.2020 року № 15/01-33-3052 головне управління повідомило ФОП ОСОБА_1 про накладення на нею постановою від 26.03.2020 року № ОД061/1742/НП/СПТД-ФС штрафу у розмірі 75 568 грн.

Згідно зазначеної постанови штраф накладено у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП за створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці, зокрема, ненадання на письмову вимогу інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування (а.с.80-84).

Не погодившись із зазначеною постановою, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позов суд першої інстанції погодився з доводами ГУ Держпраці в Одеській області про те, що повідомлення про призначення інспекційного відвідування ФОП відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, проте враховуючи застосування до позивача у спірному рішенні штрафу у досить значному розмірі, суд вважав, що оспорювана постанова про накладення штрафу є такою, що тягне несприятливі наслідки для позивача. Тому суд вважав, що направлення позивачу повідомлення про розгляд його справи про накладення штрафу 02.03.2020, яке було відправлено останньому 03.03.2020 на наступний день після того, коли такий розгляд вже відбувся, свідчить про незастосування відповідачем принципу урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення. Що в свою чергу означає недотримання одного з основних критеріїв законності прийняття рішень. Таким чином, суд визнав протиправною та скасував постанову ГУ Держпраці в Одеській області №ОД061/1742/НП/СПТД-ФС від 26.03.2020 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних обставин.

Згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно абзацу другого та третього статті 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначено статтею 4 Закону №877-V, відповідно до частин 1, 4 якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 2 цього Закону передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 здійснювалося відповідачем на підставі наказу від 07.02.2020 року № 133 "Про проведення інспекційного відвідування" виданий на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823 та службової записки заступника начальника Управління начальника відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області Р.Павловського від 07.02.2020.

Таким чином, доводи позивача, про проведення головним управлінням позапланового інспекційного відвідування її діяльності за відсутності правових підстав спростовується матеріалами справи.

Отже відповідач у спірних правовідносинах мав право на проведення позапланової перевірки.

Процедуру проведення Державною службою України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, застосування статті 259 КЗпП України встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 8 Порядку № 295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що повідомлення об`єкта відвідування заздалегідь щодо проведення інспекційного відвідування не є обов`язковою умовою порядку здійснення проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, доводи позивача про те, що інспектор до проведення інспекційного відвідування повинен повідомити саме об`єкт відвідування або уповноважену особу про таке відвідування за десять днів до початку перевірки є безпідставними.

Відповідно до пунктів 9-12 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Крім того, відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема;

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, станом на 14 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_1 не було виконано вимогу інспектора праці №ОД 061/1742/ПД від 10.02.2020 року про надання до огляду оригіналів та завірених належним чином копій документів необхідних для проведення інспекційного відвідування у строк до 11 лютого 2020 року.

14 лютого 2020 року інспектор праці склав акт № ОД061/1742/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування, в якому зафіксовано не надання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію з питань, які є предметом перевірки (а.с.68-71).

Відповідно до абзацу 7 частини другої статті 265 КЗпП України у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

Абзацом 8 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що у разі вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення,

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначається Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року. № 509 (далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування

Згідно пункту 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У відповідності до пункту 4 цього Порядку під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

До затвердження Мінекономіки зазначеної у цьому пункті форми постанови про накладення штрафу застосовується форма постанови про накладення штрафу, затверджена Мінсоцполітики.

Враховуючи, що норми Порядку № 509, якими на уповноважену посадову особу покладався обов`язок письмового повідомлення суб`єктів господарювання про розгляд справи , та відповідно, неможливість розгляду справи у разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, виключено на підставі Постанови КМ № 823 від 21.08.2019, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про порушення головним управлінням порядку розгляду справи щодо притягнення її до відповідальності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, на підставі акта та у відповідності до Порядку №509, правомірно виніс оскаржену у даній справі постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.03.2020 року № ОД061/1742/НП/СПТД-ФС, якою на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на позивача штраф розмірі 75 568 гривень.

Доводи позивача про її протиправність свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли, тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і що судом порушено норми матеріального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 317 КАС України, скасовує рішення суду першої інстанції та ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволені позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 15 березня 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова