Справа № 826/9419/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Київ № 826/9419/17

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленсі Груп»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог трейдинг»

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління ДФС у Київській області з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленсі Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог трейдинг», в якому просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.01.2016 року №1501/1 укладених між ТОВ «Ленсі Груп» і ТОВ «Вог трейдинг».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до податкових накладних від 28.01.2016 №34, від 28.1.2016 №35, від 28.01.2016 №36, від 28.01.2016 №37, від 21.01.2016 №22. від 21.01.2016 №1. від 11.01.2016 №2, від 21.01.2016 №3, від 21.01.2016 №5. від 21.01.2016 №6. від 21.01.201 6 №7, від 21.01.2016 №8, від 21.01.2016 №32. від 21.01.2016 №14, від 21.01.2016 №14. від 21.01.2016 №12, від 21.01.2016 №11, від 21.01.2016 №9, від 21.01.2016 №13. від 21.01.2016 №15, від 21.01.2016 №15, від 21.01.2016 №17. від 21.01.2016 №19, від 21.01.2016 №20, від 21.01.2016 №21, від 21.01.2016 №18. від 21.01.2016 №16. під 21.01.2016 №24, від 21.01.2016 №31 виписаних на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог трейдинг» у вказаний період було нібито поставлено паливо дизельне згідно договору купівлі-продажу від 5.01.2016 №1501/1 на загальну суму 224 623 135.00 грн., однак вироком суду, ОСОБА_1 - директора ТОВ «Ленсі Груп», визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, що свідчить про нікчемність правочиму.

У судовому засіданні 14.12.2017 року суд оголосив про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

22.02.2018 року до суду надійшов відзив від представника ТОВ «Вог трейдинг», у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Просить суд звернути увагу на те, що ні вищевказаним вироком суду, ні іншими доказами не встановлено, що директор ТОВ «Ленсі Груп» ОСОБА_1 не укладав договір купівлі-продажу від 15.01.2016 № 1501/1 з ТОВ «ВОГ ТРЕЙДИНГ».

Також звертає увагу на те, що позивачем у даній справі не обґрунтовано з посиланням на належні та допустимі докази того, що вищевказаний правочин, а саме договір купівлі-продажу від 15.01.2016 №1501/1, не відповідає інтересам держави і суспільства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до податкових накладних від 28.01.2016 №34, від 28.1.2016 №35, від 28.01.2016 №36, від 28.01.2016 №37, від 21.01.2016 №22. від 21.01.2016 №1. від 11.01.2016 №2, від 21.01.2016 №3, від 21.01.2016 №5. від 21.01.2016 №6. від 21.01.201 6 №7, від 21.01.2016 №8, від 21.01.2016 №32. від 21.01.2016 №14, від 21.01.2016 №14. від 21.01.2016 №12, від 21.01.2016 №11, від 21.01.2016 №9, від 21.01.2016 №13. від 21.01.2016 №15, від 21.01.2016 №15, від 21.01.2016 №17. від 21.01.2016 №19, від 21.01.2016 №20, від 21.01.2016 №21, від 21.01.2016 №18. від 21.01.2016 №16. під 21.01.2016 №24, від 21.01.2016 №31 виписаних на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог трейдинг» у вказаний період було нібито поставлено паливо дизельне згідно договору купівлі-продажу від 5.01.2016 №1501/1 на загальну суму 224 623 135,00 грн.

ТОВ «ЛЕНСІ ГРУП» зареєстровано за адресою: 08120 с. Бузова, вул Леніна 315А, кімната 3. Засновником, Директором та головним бухгалтером в одній особі являється ОСОБА_1 .

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2017 у справі № 757/59251/16-к по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України затверджено угоду від 15.11.2016 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України Льовкіним В.Л. та підозрюваним про визнання винуватості, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000304 від 27.11.2015, винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.На підставі ст. 76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

ГУ ДФС у Київський області звернулось до суду з адміністративним позов щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.01.2016 року №1501/1 укладених між ТОВ «Ленсі Груп» і ТОВ «Вог трейдинг».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки спірні правовідносини мали місце в жовтні 2016 року, то до них мають застосовуватись норми права чинній на момент їх виникнення.

Відповідно до підпункту 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ж до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

В контексті наведеного, суд при вирішенні даної справи враховує судову практику Київського апеляційного адміністративного суду, напрацьовану в межах розгляду адміністративних справ №826/9650/17 та № 826/9650/17, згідно з якою наявність податкових накладних, в даному випадку виписаних відповідачем 1 на користь відповідача 2, є підтвердженням факту існування договірних відносин між сторонами (є його ідентифікатором), оскільки вказане випливає з сутності податкової накладної та підстав її складання.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно дефініції наведеної в підпунктах 14.1.185, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. В свою чергу, під постачанням товарів розуміється, будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на зазначене, системний аналіз вказаних норм свідчить, що передумовою для складання податкової накладної є існування договірних відносин між сторонами, тобто факт укладення правочину.

Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для визнання недійсними правочинів, які суперечать інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такі правочини. Оскільки носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін відповідного правочину є їх посадові особи, то слід установити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Наведена позиція була неодноразово наведена у судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема у його ухвалі від 07.03.2017 по справі № 826/283/14.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2017 у справі № 757/59251/16-к керівника відповідача ТОВ «Ленсі Груп» ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України.

Вказаним вироком суду встановлено наступне:

" У листопаді 2015 року ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Києві досяг із невстановленими слідством особами, дії яких є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000304 від 27.11.2015 року домовленості про надання за винагороду своїх особистих документів з метою реєстрації на своє ім`я юридичної особи, яка в подальшому буде використовуватись для прикриття незаконної діяльності. На виконання згаданої домовленості, усвідомлюючи, що він буде засновником та керівником юридичної особи лише формально, а фактично керувати діяльністю підприємства будуть інші особи, ОСОБА_1 26.11.2015 року по телефону домовився про зустріч з невстановленою слідством особою.

В подальшому 27.11.2015 року близько 11:00 год. на зупинці маршрутного таксі «Бульвар Дружби народів», яка знаходиться поблизу магазину «Будинок меблів» на б- рі Лесі Українки, 23, ОСОБА_1 зустрівся з особою та разом з ним направився до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу де надав нотаріусу, свої особисті документи, а також засвідчив своїм підписом їх копії.

Тоді ж, усвідомлюючи, що відомості у наданих йому документах не відповідають дійсності, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю та виконувати управлінські функції на підприємстві, переслідуючи мету отримати грошову винагороду, у відповідності до раніше досягнутої домовленості у присутності нотаріуса ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом вище перелічені документи, про що нотаріусом зроблені відповідні записи у реєстрі нотаріальних дій.

За вказані дії ОСОБА_1 отримав грошову винагороду у сумі 2 тис. 400 грн.

У подальшому невстановлені слідством особи, використовуючи видані ОСОБА_1 як директором підприємства довіреності, надали установчі документа ТОВ «Ленсі Груп» до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

На підставі поданих документів 14.12.2015 року державним реєстратором внесено дані про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-піднриємців за №04011369.

Після перереєстрації ТОВ «Ленсі Груп» ОСОБА_1 , відповідно до раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, підприємницьку або управлінську діяльність не здійснював, а реєстраційні та установчі документи підприємства передав вказаним особам, що надало змогу останнім вести незаконну діяльність, брати участь у схемах з мінімізації податкових зобов`язань та формування штучного податкового кредиту з податку на додану вартість суб`єктами реального сектору економіки.

Як висновок, вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки."

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказаний вирок суду набрав законної сили 03.03.2017.

Як було зазначено Верховним Судом України у постанові від 17.11.2015 по справі № 21-277а15, статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Також суд вказав на те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Беручи до уваги наведене, оскільки вироком суду, який набрав законної сили, підтверджено фіктивний характер діяльності відповідача-1 та умисел його керівника на здійснення фіктивного підприємництва, суд приходить до висновку про те, що правочин, укладений між відповідачами, в розумінні вимог частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, є недійсним, оскільки він не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Посилання відповідача 2 на те, що факт здійснення фінансово - господарських правовідносин за результатами, яким видано податкові накладні та складеними до них первинними документами не приймаються судом до ваги з огляду на те, що як вбачається з копій відповідних документів наданих позивачем суду вони зі сторони відповідача 1 підписані ОСОБА_1 , яка відповідно до вироку суду, який набрав законної сили, визнала фіктивний характер здійсненні підприємницької діяльності відповідача 1.

При вирішенні даної справи, судом також враховано наступне.

Нормами діючого Кодексу адміністративного судочинства України не врегулювано питання розгляду позовних заяв суб`єкта владних повноважень про визнання недійсними правочинів, вчинених суб`єктами господарювання.

Водночас положеннями підпункту 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Матеріалами справи встановлено, що позов було подано до суду ГУ ДФС у Київській області до 21.06.2017, тобто в період дії редакції Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд при вирішенні справи був наділений повноваженнями приймати постанови за адміністративними позовами суб`єкта владних повноважень, у випадках встановлених законом.

Таким чином, беручи до уваги наведене, з метою забезпечення належної правової реалізації визначених законом повноважень позивача на звернення до суду з такими вимогами, суд прийшов до про висновку про можливість задовольнити даний позов шляхом визнання недійсним спірного правочину.

Керуючись статтями 241, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленсі Груп» (08120, с. Бузова, вул. Леніна, 315А, кім. 3, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог трейдинг» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, кім. 201, ) про визнання договору недійсним - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.01.2016 року №1501/1 укладених між ТОВ «Ленсі Груп» і ТОВ «Вог трейдинг».

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур