Справа № 540/699/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/699/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна боржника громадянина України ОСОБА_1 при поверненні документа стягувану та у зв`язку з ліквідацією стягувача у виконавчих провадженнях № 19917713 та № 44800519; зобов`язати відповідача зняти арешт з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при поверненні документа стягувачу та у зв`язку з ліквідацією стягувача у виконавчих провадженнях № 19917713 та № 44800519.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням 19.04.2010 року Новокаховського районного суду Херсонської області по справі № 2-798/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кердит» в особі філії «Південне регіональне управління» заборгованість за кредитним договором № 06-05-аізр-2008 від 17.07.2008 року. Рішення звернено до виконання та за наслідками виконавчих дій відповідачем винесено постанову від 06.09.2011 року про повернення виконавчого документу виконавчий лист № 2/798/10 від 30.04.2010 року стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Крім того 22.09.2014 року відкрито виконавче провадження № 44800519 на підставі виконавчого листа від 24.03.2014 року № 2-340/10, за наслідками виконавчих дій винесено постанову від 27.05.2016 року відповідно до якої виконавчий документ у виконавчому провадженні № 44800519 повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Позивач звернувся 28.10.2010 року до відповідача із заявою про скасування арешту майна, однак відповідач листом від 18.12.2020 року № 153/26419 відмовив позивачу. Так, позивач вважає, що оскільки виконавчі провадження щодо нього завершені, а арешт не знятий, відмова державного виконавця в знятті арешту з майна ОСОБА_1 суперечить законодавству і порушує його права.

Ухвалою від 26.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 09.03.2021 року.

09.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечував.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву та відсутні докази поважності неявки в судове засідання. Крім того, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції також задоволенню не підлягає, з урахуванням того, що подане у невідповідності до вимог ст.195 КАС України, а саме частини другої, відповдіно до якої учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи, в порушення даної норми відповідачем пропущено п`ятиденний строк звернення з таким клопотанням та не надано доказів направлення позивачу клопотання.

Зважаючи на вищевикладене суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено, що рішенням від 19.04.2010 року Новокаховського районного суду Херсонської області по справі № 2-798/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кердит» в особі філії «Південне регіональне управління» заборгованість за кредитним договором № 06-05-аізр-2008 від 17.07.2008 року: зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 16338,51 грн., пеня за порушення строків платежу по кредиту в сумі 26410,21 грн., заборгованість за кредитом в сумі 239960,55 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього 284529,27 грн.

30.04.2010 року Новокаховський міський суд Херсонської області видано виконавчий лист № 2-798/10.

21.06.2010 року Новокаховським міським ВДВС ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 19917713 на підставі виконавчого листа № 2-798/10 від 30.04.2010 року виданого Новокаховським міським судом Херсонської області.

За наслідками виконавчих дій винесено постанову від 06.09.2011 року про повернення виконавчого документу № 2-798/10 від 30.04.2010 року стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

22.09.2014 року Новокаховським міським ВДВС ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 44800519 на підставі виконавчого листа від 24.03.2014 року № 2-340/10, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області.

За наслідками виконавчих дій у виконавчому провадженні № 44800519 винесено постанову від 27.05.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до витягів із спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - «АСВП») стан вказаних виконавчих проваджень наступний:

- №.09.2011 року завершене і виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна;

- №.05.2016 року завершене і виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника.

Згідно Інформаційної довідки № 245546050 від 23.02.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження ПП "ЗІМ" (далі - «Інформаційна довідка»), встановлено обтяження всього нерухомого майна шляхом його арешту на підставі постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження АВ№ 410288 від 21.062010 року. Заявником значиться Відділ державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області.

Позивач, дізнавшись про наявність арешту майна звернувся 28.10.2010 року із заявою до Новокаховського ВДВС МУЮ України Південного міжрегіонального відділення МЮ (м.Одеса), в якій просив державного виконавця зняти вказаний арешт.

Листом від 18.12.2020 року № 153/26419 відповідачем відмовлено позивачу у скасуванні арешту майна, посилаючись на те, що до заяви не було долучено документальне підтвердження повного погашення боргів чи інших підстав для зняття арешту.

Позивач не погоджуючись з такою відмовою відповідача у зв`язку із чим звернувся до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що виконавчі провадження № 19917713 з примусового виконання виконавчого листа № 2-798/10 від 30.04.2010 року та № 44800519 з примусового виконання виконавчого листа № 2-340/10 від 24.03.2014 закінчені на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості про те, що на час розгляду справи органами державної виконавчої служби проводились виконавчі дії з примусового виконання виконавчих листів № 2-798/10 від 30.04.2010 року та № 2-340/10 від 24.03.2014.

Окрім цього, відповідач не надав суду доказів наявності виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, як і не надав доказів того, що на час розгляду справи наявні будь-які відкриті виконавчі провадження, за якими ОСОБА_1 являється боржником.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Отже, відповідно до вищевикладеного відповідач завершуючи виконавчі провадження № 19917713 та № 44800519 (в рамках яких накладено арешт на все майно позивача) при поверненні виконавчого документа стягувачу, повинен був зняти накладений арешт, проте відповідачем цього зроблено не було .

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України..

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 74900, м.Нова Каховка, вул. М.Букіна, 6) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 74900, м.Нова Каховка, вул. М.Букіна, 6) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) у виконавчих провадженнях № 19917713 та № 44800519 при поверненні виконавчого документа стягувачеві.

Зобов`язати Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 74900, м.Нова Каховка, вул. М.Букіна, 6) вирішити питиання, щодо зняття арешту з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) у виконавчих провадженнях № 19917713 та № 44800519.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 105000000