Справа № 266/5227/20
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року справа №266/5227/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2020 року (повний текст складено 23 грудня 2020 року в м. Маріуполь) у справі № 266/5227/20 (суддя І інстанції Федоренко Т.І.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 30.09.2020 року адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради винесла постанову №1161, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.156 на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., за фактом того, що він нібито 22.09.2020 року о 16.00 год. знаходячись на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » реалізував алкогольний напій «Єль Джин тонік» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 6,9 % неповнолітній ОСОБА_2 . Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки підставою для прийняття оскаржуваної постанови був протокол Центарльного ВП ГУНП в Донецькій області № 023603 від 22.09.2020 року, яким встановлено продаж ОСОБА_1 слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років. Однак у протоколі відсутні відомості, що ОСОБА_1 перебував на посаді продавця у ФОП ОСОБА_3 , також відсутні і відомості щодо відповідного розрахункового документа на підтвердження факту продажу. Таким чином за відсутності допустимих доказів щодо факту продажу алкогольного напою, як то фіскальний чек, протокол вилучення алкогольного напою, пояснення свідків тощо, складений протокол про адміністративне правопорушення від 22.09.2020 року, на який посилалась адмінкомісія при винесені постанови № 1161 не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУПАП.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2020 року у справі № 266/5227/20 позов задоволено, внаслідок чого постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2020 року №1861 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2ст. 156 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що адміністративною комісією було винесено постанову стосовно позивача у відповідності до вимог законодавства на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів, а саме поясненнями самої особи, яка купила слабоалкогольний напій, свідком та роздруківкою електронного чеку з мобільного додатку - електронний гаманець.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Центральним відділом поліції ГУНП в Донецькій області складено протокол серії ВАБ №023606 від 22 вересня 2020 року, відповідно до якого, 22 вересня 2020 року о 16:00 год. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 реалізував алкогольний напій «Єль Джин тонік» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 6,9% вартістю 19,30 грн. неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Постановою адміністративної комісії виконкому Маріупольської міської ради від 30 вересня 2020 року № 1861 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення вини ОСОБА_1 , у порушенні правил торгівлі алкогольними напоями та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 156 КУпАП.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Приписами статті 15-3 вищевказаного Закону встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: заборонено здійснювати продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового ,коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790(далі - Порядок № 790), відповідно до пункту 5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) встановлена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до п. 1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб) (ст. 214 КУпАП).

Адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Порядок утворення інших колегіальних органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, а також порядок розгляду справ у цих органах визначаються законами України (ст. 215 КУпАП).

Згідно ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2статті 156 КУпАП

Підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою, іншими особами відповідно до Кодексу.

За визначенням ч. 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 268 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону (ст. 245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Доданий протокол огляду та вилучення від 22 вересня 2020 року слабоалкогольного напою «Єль Джин тонік», об`ємом 0,5 л, вартістю 19,30 грн., не містить паспортних даних понятих, лише прізвища, ім`я та по-батькові, дата народження, адреса проживання.

Крім того, як зазначено у протоколі він складений з додержаннями приписів КПК України. За змістом протоколу не можна встановити місце його складання. Згідно протоколу «оглянута пластикова пляшка об`ємом 0,5 л. з прозорою ридиною».

Суд не враховує наданий позивачем товарний чек на придбання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 товару «грінка хвиляста зі смаком часнику» о 15.56 год. 22.09.2020 року, оскільки не можливо розпізнати реквізити здійсненого розрахунку та де саме було здійснено цей платіж, якщо така оплата могла здійснюватись у вказаний час в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 , то могла здійснюватись паралельно з придбанням іншим покупцем товару.

Судом не враховано, як належний доказ, а саме, роздруківку знімку екрана телефону з системи електронних платежів «Gogle Pay», ніби то наданої співробітникам поліції неповнолітньою ОСОБА_2 , на якій видно дату та час сплати 22.09.2020 року о 15.56 год., та місце здійснення оплати - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », сума платежу 19,30 грн., оскільки з наданої фотокопії не можна зробити висновок за який саме товар проведена сплата у розмірі 19.30 грн та ким вона була здійснена.

Судом враховано, що огляд неповнолітньої ОСОБА_2 здійснювався не в приміщенні магазину, а на дворі, за його межами. Неповнолітня особа надавала пояснення без присутності її законного представника.

Долучений відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі справа № 524/5741/16-а, висловив правову позицію, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження реалізації позивачем 22.09.2020 року о 16.00 год. в магазині «Леприкон» алкогольний напій «Єль Джин тонік» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 6,9 % неповнолітній ОСОБА_2 та як наслідок встановити наявність чи відсутність в його діях події адміністративного правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відзначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За змістом статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, підстави, за яких винесена оскаржувана постанова, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2020 року у справі № 266/5227/20 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2020 року у справі № 266/5227/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В.Сіваченко