Справа № 163/3293/20
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/3293/20
Провадження № 2-а/163/17/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

з участю секретаря Костюк Р.М.,

позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

представника позивача Дейниченка В.І. в режимі відеоконференції,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1816/20500/19 від 29 травня 2019 року за ознаками ст.485 МК України.

Вимоги обґрунтовує тим, що при ввезенні транспортного засобу "Сітроен" на митну терарію України ним було подано необхідні документи, які не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення так і щодо їх змісту у відповідача. Отримані від литовських митних органів документи, на його переконання, не є самодостатніми, беззаперечними і визначальними доказами винуватості його провини у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару. Різницю розміру між платежами, які було ним сплачено за розмитнення автомобіля і які необхідно було сплатити, визначено службовою запискою управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, яка не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил.

На позовну заяву голова комісії з реорганізації Волинської митниці Держмитслужби подав відзив, у якому вказав на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил отриманими в порядку ст.352 МК України від литовських митних органів документами, які в розумінні ст.495 МК України є належними і допустимими доказами. Згідно з документами, отриманими від литовських митних органів, транспортний засіб "Сітроен" був проданий компанією "Кестіда" позивачу за ціною 5700 євро. Вважає, що посадовими особами Волинської митниці ДФС правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій позивача у справі про порушення митних правил та встановлено ознаки порушення митних правил за ст.485 МК України, оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивач та представник позивача Дейниченко В.І. в судовому засіданні позов підтримали. Зазначили, що різниця розміру між платежами, які було сплачено за розмитнення автомобіля і які необхідно було сплатити, визначена службовою запискою структурного підрозділу Волинської митниці ДФС, яка не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил. У зв`язку з цим позов просили задовольнити.

Представник відповідача Крижановська О.В. позов не визнала, висловила аналогічні відзиву доводи, просила у задоволенні позову відмовити.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

Митне оформлення легкового автомобіля "Сітроен", номер кузова НОМЕР_1 , здійснене 27 листопада 2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Вестброк" ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2018/019505.

Згідно з договором купівлі-продажу від 15 листопада 2018 року вартість транспортного засобу становить 4900 євро, його продавцем виступала компанія "Кредіпар", покупцем - ОСОБА_1 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 166 018,16 гривень було нараховано та сплачено 57 576,64 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 25 січня 2019 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Сітроен", номер кузова НОМЕР_1 .

25 лютого 2019 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN 18LTLC0100EK149521, довідкою-рахунком № 3397 від 19 листопада 2018 року автомобіль "Сітроен" був проданий компанією "Кестіда" громадянину ОСОБА_1 за ціною 5700 євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 9 147,64 гривень, що визначено службовою запискою управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС.

26 квітня 2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 1816/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ПП "Вестброк" ОСОБА_2 , під час митного оформлення автомобіля "Сітроен" вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 9 147,64 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

29 травня 2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 1816/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 27 442,92 гривні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

В той же час закон відносить до предмета доказування визначення розміру митних платежів, від сплати яких має намір ухилитись винна особа. Визначення такого розміру має істотне значення і з огляду на санкцію ст.485 МК України, яка визначена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ч.1 ст.295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст.215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України "Про митний тариф", розділ V ПК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.351 МК України орган доходів і зборів має право провести документальну невиїзну перевірку в порядку передбаченому ч.ч.3-9 цієї ж ст.351 МК України з використанням передбачених п.5 ст.352 МК України отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України …, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Відповідно до ч.11 ст.354 МК України рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності).

По справі встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ № UA205100/2018/019505, в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.

Таке митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.

В досліджуваній справі про порушення митних правил розмір митних платежів встановлено службовою запискою управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів.

Досліджені матеріали справи про порушення митних правил свідчать, що рішення про коригування митної вартості в порядку ст.55 МК України митницею не виносилось, а невиїзна документальна перевірка в порядку ст.ст.351-354 МК України не проводилась.

Інших, передбачені законом, доказів щодо належного розміру митних платежів матеріали справи не містять.

Ні чинним Митним кодексом України, ні іншими законодавчими та підзаконними нормативними актами не передбачено право підрозділу органу доходів і зборів визначати розмір митних платежів у спосіб, відмінний від передбачений вищенаведеними положеннями Митного кодексу України.

Через це суд вважає визначення розміру митних платежів підрозділом митниці без винесення рішення про коригування митної вартості або за результатами документальної невиїзної перевірки незаконним, оскільки воно не відповідає положенням ст.ст.55, 295, 351-354 МК України.

З огляду на такі міркування службова записка підрозділу митниці може використовуватись для службових цілей, однак не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил.

Крім цього, з досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація №18LTLC0100EK149521 та довідка-рахунок № 3397 від 19 листопада 2018 року.

Між відомостями цієї експортної декларації, довідкою-рахунком і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо вартості транспортного засобу. Покупцем товару в декларації зазначений ОСОБА_1 , однак доказів того, що він мав причетність до оформлення цієї декларації, при розгляді протоколу і винесені оскаржуваної постанови не здобуто. Експортна декларація № 18LTLC0100EK149521 для митного оформлення литовським митним органам надавалась експортером, тобто компанією "Кестіда", яка виступала і декларантом.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП "Вестброк" ОСОБА_2 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 1816/20500/19 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був, а договір ФО-002571 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 21 листопада 2018 року, укладений між ПП "Вестброк" та ОСОБА_1 , останнім не підписаний.

Волинська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_2 .

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія "Кестіда" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Через такі обставини суд вважає встановленим факт неповноти і необ`єктивності провадження в справі про порушення митних правил, що свідчить про порушення принципу доведення винуватості "поза розумним сумнівом" і дає підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідно до п.2 ч.1 ст.531 МК України.

У зв`язку з цим та відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України позов підлягає повному задоволенню.

01 березня 2021 року на адресу суду поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.7 ст.47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Доказів направлення копії заяви про уточнення позовних вимог та доданих до неї документів іншим учасникам справи суду не подано, такого підтвердження не зазначено і в даній заяві.

У зв`язку з цим заяву про уточнення позовних вимог суд не приймає до розгляду та повертає її заявнику.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із цим позовом ОСОБА_1 звернувся в суд шляхом надіслання його поштовим зв`язком, який зареєстрований в канцелярії суду 11 грудня 2020 року.

Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 2102 гривні.

Отже, у справі за позовом ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 420,40 гривень (2102 х 0,2).

Як вбачається з квитанції АТ КБ "Приватбанк" від 03.12.2020 року № 0.0..1., позивачем за подання до суду цього адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень.

З огляду на викладене зайво сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір слід повернути позивачу.

Відтак, в користь позивача з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути судовий збір у встановленому розмірі.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 29 травня 2019 року в справі про порушення митних правил № 1816/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнати протиправною і скасувати.

Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 1816/20500/19 закрити.

Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог з додатком повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, зайво сплачений ним згідно з квитанцією АТ КБ "Приватбанк" від 03.12.2020 року № 0.0..1.

Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного рішення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Найменування відповідача - Волинська митниця Держмитслужби; місце знаходження: вулиця Призалізнична 13, село Римачі Любомльського району Волинської області; код ЄДРПОУ - 43350888.

Дата складення повного рішення - 12 березня 2021 року.

Головуючий: суддя С.С.Чишій