Справа № 420/15339/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягали у відмові донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що після проходження військової служби у складі Збройних Сил України його - полковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку (за станом здоров`я) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23 вересня 2016 року № 100Р дск та виключено зі списків особового складу частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 жовтня 2016 року № 217 дск.

На фінансовому забезпеченні Позивач перебував у військовій частині НОМЕР_1 . Однак, як вказує позивач, військовою частиною НОМЕР_1 під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги на день звільнення зі служби не було включено до складу грошового забезпечення, з якого проводився розрахунок, таку складову його грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена пп. 2 п. 1 Постанови КМУ від 22.09.2010 № 889, чинними на момент звільнення п. 2.2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595, наказом Міністра оборони України від 27.01.2016 № 44 (зі змінами).

Позивач зазначає, що відповідно до пункту другого статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вказує позивач, його звільнено з військової служби на підставі пункту «б» частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (за станом здоров`я) та на момент його звільнення календарна вислуга років складала 27 років, а відтак, відповідно до пункту другого статті 15 Закону №2011-XII, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідачем щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 № 889 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, не включено.

Для вирішення цього питання позивач звернувся із заявою від 02.11.2020 до військової частини НОМЕР_1 . Однак, згідно отриманої від військової частини НОМЕР_1 відповіді від 01.12.2020 № 222/4/2996, відповідач (в/ч НОМЕР_1 ) заперечує на врахуванні при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні такого додаткового виду грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода.

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 04 січня 2021 року отримав засобами електронного зв`язку 06 січня 2021 року.

Однак, у встановлений судом строк, відповідач відзив на адміністративний позов не надав, з клопотаннями/заявами щодо продовження строку на подання відзиву до суду не звертався.

Згідно вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи, письмові докази, заяви/клопотання учасниками справи також не надавались.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження після спливу строків передбачених КАС України

Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України, вислуга років: календарна 27 років; пільгова 30 років 8 місяців.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23 вересня 2016 року №100Рдск, відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом Б (за станом здоров`я).

Згідно витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2016 року № 217 ДСК (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 , звільненого Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23 вересня 2016 року №100Рдск, з військової служби у відставку за пунктом Б (за станом здоров`я) ч.6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 11 жовтня 2016 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік.

Відповідно до наказу по стройовій частині від 11 жовтня 2016 року № 217 ДСК, позивачу призначено виплатити:

- за період з 01 по 11 жовтня 2016 року премію в розмірі 535 % посадового окладу;

- грошову допомогу при звільненні з військової служби за 27 повних календарний років служби, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зі змінами).

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 , вважаючи, що при звільненні зі служби йому не у повному обсязі була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій просив, зокрема: повідомити, чи була включена щомісячна додаткова грошова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у розмірі - 60%, у розрахунок його місячного грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні; здійснити новий розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням його грошового забезпечення, до складу якого включити щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою КМУ № 889, у розмірі 60% (відсотків) від грошового забезпечення; виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні (різницю між новим розрахунком та фактично виплаченим розміром при звільненні).

Відповідь на вказане звернення позивачу надано листом від 01 грудня 2020 року №222/4/2996, у якому повідомлено, що відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, до грошового забезпечення, з якого нараховувалася одноразова грошова допомога у разі звільнення, включалися: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

З огляду на зазначене, позивачу повідомлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, до розрахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення не включалася. Отже, правових підстав для донарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення із врахуванням зазначеної винагороди немає.

Вважаючи своє право порушеним діями військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за 27 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає, відповідно до Конституції України, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 28.07.2016, чинній на момент звільнення позивача з військової служби), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як встановлено судом, позивач звільнений зі служби за станом здоров`я наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23 вересня 2016 року, відповідно до п. «Б» ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

До матеріалів справи позивачем надано Довідку від 01.12.2020 року №222/4/164/239/878, видану ВЧ НОМЕР_1 , про нараховану та виплачену грошову допомогу у разі звільнення з військової служби полковнику ОСОБА_1 .

Згідно цієї Довідки, до складу грошового забезпечення, яке враховувалось при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, включені такі складові:

- Оклад за військовим званням;

- Посадовий оклад;

- Процентна надбавка за вислугу років;

- Надбавка за роботу з таємними документами;

- Надбавка за виконання особливо важливих завдань;

- Надбавка за оперативно-службову діяльність;

- Надбавка за виконання спеціальних завдань із забезпечення державної безпеки;

- Надбавка за знання та використання іноземної мови;

- Премія.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (діяла на момент звільнення позивача з військової служби), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 2 Постанови № 1294, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (на момент звільнення позивача з військової служби) визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 № 260 (втрата чинності від 20.07.2018).

У відповідності з п. 1.2 Інструкції від 11.06.2008 № 260, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 38.1 Інструкції від 11.06.2008 № 260 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно п. 38.6 Інструкції від 11.06.2008 № 260 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Так, щомісячну додаткову грошову винагороду встановлено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова №889, чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності з пп. 2 п. 1 Постанови №889, Кабінетом Міністрів України установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови № 889).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди у новій редакції (в редакції Наказу Міністерства оборони № 370 від 07.06.2013) затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 15.11.2010 № 595 (далі Інструкція №595).

Так, у відповідності з пунктом 2 Інструкції №595, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць:

До 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України; військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил України відповідно до переліку, наведеного в додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій (із змінами); військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України, згідно з додатком 1 до цієї Інструкції; військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України за Переліком військових частин і підрозділів високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України, згідно з додатком 2 до цієї Інструкції; військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище (пп. 2.1).

Військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення (пп. 2.2).

Підпункт 2.2 пункту 2 Інструкції № 595 доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства оборони № 102 від 11.02.2014 - застосовується з 01.01.2014.

Згідно з приписами пункту 8 Інструкції №595, винагорода, тобто щомісячна додаткова грошова винагорода, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 9 Інструкції №595, розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, суд зазначає наступне.

Позивач уважає, що спірну щомісячну додаткову грошову винагороду, необхідно включити до складу місячного грошового забезпечення при обчисленні розміру одноразової допомоги при звільненні з тих підстав, що вона передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Крім того, позивач посилається на те, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Щомісячні додаткові види грошового забезпечення входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, як повідомляє позивач, а відповідач відзив на позовну заяву не надав, під час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 він не отримував щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

У свою чергу, відповідач не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховувалася одноразова грошова допомога у разі звільнення, щомісячну додаткову грошову винагороду, оскільки вона не входила до складу місячного грошового забезпечення.

В межах даної справи спірним питанням є правомірність відмови відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у складі місячного грошового забезпечення.

Як свідчать приписи наведених вище норм, одноразова допомога при звільненні виплачується у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

При цьому відповідно до приписів підпункту 38.6 Інструкції №260, яким передбачено складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, містять застереження щодо не включення до його складу винагород.

Приписи Інструкції №595, які регулюють порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди також містять застереження, що ця допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, до яких відноситься одноразова грошова допомога при звільненні.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №825/1138/17, від 05 червня 2019 року у справі № 815/21814/18, від 26 червня 2019 року №826/7920/17, від 21 листопада 2019 року справа №815/5547/17, від 09 січня 2020 року у справі №809/1489/16.

Суд наголошує, що Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено складові грошового забезпечення, при цьому передбачена цим же законом одноразова грошова допомога при звільненні встановлена в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, складові якого визначені приписами зазначеної вище Інструкції №260, яка регулює порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відтак, доводи позивача, що при визначенні грошового забезпечення застосуванню підлягає саме закон, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону є безпідставними та не приймаються судом.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17 є безґрунтовними, оскільки предметом спору у цій справі було врахування спірної винагороди до складу грошового забезпечення для обрахунку пенсії.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, за умови нарахування та сплати з такої єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Натомість, як підтверджує сам позивач під час проходження служби він не отримував щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовця.

Тому відсутні підстави вважати що спірна щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, була складовою його грошового забезпечення, яке враховувалось при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

При цьому, питання правомірності нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та визначення складових цього грошового забезпечення під час проходження служби не є предметом спору в межах даної справи.

Позивач також не надав доказів того, що ним було оскаржено рішення/дії/бездіяльність відповідача стосовно не виплати йому відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Водночас, вирішуючи даний спір, судом встановлено, що при вирішенні аналогічних спорів Верховний Суд керується наступним правовим висновком: «щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"».

При цьому судом встановлено, що Велика Палата Верховного Суду не відступала від наведеного правового висновку.

Зокрема, про це свідчать висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі № 826/14853/17, від 13.10.2020 року у справі № 240/9504/19.

Отже, на час вирішення даної справи практика Верховного суду щодо розгляду зазначеної категорії адміністративних справ є сталою, відтак підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положенням ч.5, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при розрахунку.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову та звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат не здійснюється.

У відповідності зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України).

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці станом на 05 березня 2021 року, справу розглянуто у перший робочий день після виходу з відпустки 11 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 120, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ).

Суддя О.В. Глуханчук

.