Справа № 808/510/16
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ПЕРЕГЛЯДУ СУДОВОГО РІШЕННЯ ЗА ВИКЛЮЧНИМИ ОБСТАВИНАМИ

16 березня 2021 року Справа № 808/510/16 Провадження №ВО/280/35/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Киселя Р.В.,

суддів: Батрак І.В., Новікової І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 по справі №808/510/16 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Апеляційного суду Запорізької області (пр. Соборний, 162, м. Запоріжжя, 69005), Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601), третя особа - Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601), про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-1), Апеляційного суду Запорізької області (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України (далі - третя особа), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою, а також зобов`язати відповідача-1 виділити та нарахувати позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою в розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою, які перерахувати відповідачу-2 для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі №808/510/16 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі №808/510/16 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 - без змін.

22.06.2020 до суду надійшла заява позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Заява обґрунтована тим, що рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VІІ.

Крім того, зазначає, що не бажає брати участь у судовому засіданні.

Ухвалою від 22.06.2020 заява була залишена без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків заяви.

02.07.2020 від заявника до суду надійшла уточнена заява, на виконання ухвали суду від 22.06.2020.

Ухвалою суду від 07.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження за виключними обставинами. Призначено судове засідання на 22 липня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не прибув, у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами просить суд розглядати заяву за його відсутності.

03.07.2020 від Державної судової адміністрації України до суду надійшов відзив на заяву позивача, в якому ДСА України просить залишити заяву без задоволення, а постанову суду без змін.

16.07.2020 від Апеляційного суду Запорізької області до суду надійшла заява про надання копії заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

17.07.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заявник зазначає, що звернулась із заявою про відставку до прийняття Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VІІ.

У судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не прибули.

Ухвалою від 22.07.2020 провадження за виключними обставинами у справі №808/510/16 було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням об`єднаної палати Верховного Суду у справі №808/1628/18.

27.07.2020 від Апеляційного суду Запорізької області до суду надійшов відзив на заяву, в якому він просить залишити заяву без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвалою від 25.02.2021 провадження у справі поновлене, судове засідання призначене на 16.03.2021.

10.03.2021 від Апеляційного суду Запорізької області до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 КАС України, справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 4 статті 299 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене розгляд справи здійснювався у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріли заяви про перегляд постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 по справі №808/510/16 за виключними обставинами, відзив на заяву, матеріали справи, суд зазначає таке.

З матеріалів справи встановлено, що 08.02.2016 позивачка звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-1, ДСА України), Апеляційного суду Запорізької області (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України (далі - третя особа), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою, а також зобов`язати відповідача-1 виділити та нарахувати позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою в розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою, які перерахувати відповідачу-2 для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначала, що відповідачем-1 протиправно було відмовлено позивачу у виплаті вихідної допомоги у зв`язку з відставкою з посиланням на те, що на момент прийняття відставки та звільнення з посади ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була змінена, а норма, яка регулювала питання вихідної допомоги, виключена. З позицією ДСА України позивач не погоджується, оскільки заява про відставку була подана на початку березня 2014 року, до внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453 від 07.07.2010. Звертає увагу суду, що саме за результатами бездіяльності Вищої ради юстиції України і Верховної Ради України позивача звільнено через 17 місяців після подання відповідної заяви та отримання безумовного права бути звільненою якнайшвидше. Протиправність дій відповідача-1 щодо не нарахування та невиплати вихідної допомоги як судді, який вийшов у відставку, вважає незаконною, оскільки, на думку позивача, законодавством України в якості визначальної умови для отримання вихідної допомоги є саме особисте рішення судді про вихід у відставку, а не рішення уповноваженого органу про його звільнення з посади. Посилаючись на норми Конституції України, вважає своє право на отримання вихідної допомоги порушеним та таким, що підлягає захисту в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 апеляційна скарга позивачки залишена без задоволенні, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 залишене без змін.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 вмотивоване тим, що станом на дату звільнення позивачки у відставку законодавством України не була передбачена виплата позивачці вихідної допомоги у зв`язку із відставкою. Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (набрав чинності 01.04.2014) ст. 136 було виключено із Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з винятковими обставинами позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VІІ.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, а також, надаючи оцінку обставинам, зазначеним заявником у заяві про перегляд рішення суду за виключними обставинами, переглядаючи за виключними обставинами постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі №808/510/16 дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В силу приписів частини шостої статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Суд зазначає, саме з 15.04.2020 втратили чинність положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII.

Таким чином, положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII були чинними із дня набрання чинності Законом №1166-VII, зокрема і в 2016 році, до 15.04.2020.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави визначати протиправними дії (рішення) відповідача-1, вчинені на виконання нормативно-правових актів, які були чинними станом на дату вчинення таких дій.

Оскільки, як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанцій, положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII діяли, то відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) виключною обставиною для скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у даній справі.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є органом державної влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №808/1628/18.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 15.04.2020 №2-р (ІІ)/2020 у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) не є підставою для скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 90, 139, 241 - 246, 256, 361, 368 та 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2016 по справі №808/510/16 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Апеляційного суду Запорізької області (пр. Соборний, 162, м. Запоріжжя, 69005), Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601), третя особа - Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601), про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання, з урахуванням приписів п.3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана складом суду 16.03.2021.

Головуючий суддя Р.В. Кисіль

Суддя І.В. Батрак

Суддя І.В. Новікова