Справа № 500/2343/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2343/20

03 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Магац О.В.

представника відповідача Чайківська М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 02 липня 2020,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період квітень 2020 та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 184556,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення протиправним, оскільки податковим законодавством не обмежено право на податковий кредит залежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах за договорами на придбання товарів (робіт, послуг), в тому числі і автомобілів, та визначають одинакові права та обов`язки як для юридичних, так і фізичних осіб, платників податку, в тому числі і фізичних осіб - підприємців. На думку позивача, транспортні засоби, які належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Просить врахувати, що позивач є фізичною особою - підприємцем, який здійснює діяльність віднесену законодавством до підприємницької та є платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчислення та сплати ПДВ, формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ при придбанні транспортного засобу з метою його використання у власній господарській діяльності. А отже, враховуючи те, що автомобілі у спірному випадку були придбані позивачем як фізичною особою для використання їх у господарській діяльності фізичної особи - підприємця, вважає, що позивач у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту.

Ухвалою суду від 02.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 01.10.2020 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни у майновому стані фізичної особи-підприємця. Вказав, що вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України. Вважає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану фізичної особи-підприємця. Отже, на думку представника відповідача, фізична особа-підприємець за відсутності ведення бухгалтерського обліку, іншого обліку в частині підтвердження використання майна (товару) у підприємницькій діяльності, а також не будучи фактично суб`єктом права власності на таке майно, за умови включення до складу податкового кредиту суму ПДВ з придбання транспортного засобу, зобов`язана нарахувати податкові зобов`язання по операції, що не є господарською діяльністю платника податку. Тому, просить врахувати, оскільки, транспортний засіб належить фізичній особі на «цивільних», а не на «підприємницьких» правах, а платником ПДВ є саме підприємець, тому відображати податковий кредит за придбання транспортного засобу підприємець не може. Просить врахувати, що факт використання ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів в господарській діяльності ніяким чином документально не доведений, закріплення автомобілів за відповідними особами не є господарською операцією, серед переліку транспортних засобів, які суб`єкт господарювання використовує у господарській діяльності придбаних автомобілів немає. За наведених мотивів, просив відмовити у задоволенні даного позову.

01.10.2020 розгляд даної справи відкладено до 28.10.2020 о 11:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному.

28.10.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні підготовче судове засідання відкладено до 18.11.2020 о 10:00 год.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Вважає, що не можна брати до уваги і посилання відповідача на те що позивачем не підтверджено будь-яке використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , так як позивачем надано копії наказів №3аг від 12.12.2019 та №1аг від 05.03.2020, відповідно до яких дані автомобілі були закріплені за відділом бухгалтерського обліку та за комерційним директором, для службових поїздок, а також позивач в подальшому планував використовувати їх для здачі в оренду. Просить врахувати, що Податковим кодексом України, а саме ст.196 визначений вичерпний перелік операцій, що не є об`єктом оподаткування, серед даного переліку операції з придбання транспортних засобів фізичними особами - підприємцями відсутні.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що з аналізу податкового законодавства та судової практики вбачається, що визначальною правовою підставою для віднесення фізичною особою - підприємцем до податкового кредиту відповідного податкового періоду сум податку на додану вартість, сплаченої у вартість придбаного та зареєстрованого на цю ж фізичну особу легкового автомобіля є використання цього автомобіля у межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Отже, вважає, що факт використання ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів в господарській діяльності ніяким чином документально не доведений, у зв`язку із чим підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

18.11.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні призначено розгляд справи на 23.11.2020 о 09:30 год.

23.11.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 09.12.2020 о 10:00 год.

Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що документи на ведення в експлуатацію повинно і бути два: наказ про введення в експлуатацію та акт про введення в експлуатацію. Вважає, що наказ виноситься для обґрунтування зв`язку з господарською діяльністю та призначення матеріально відповідальної особи, а акт - для постановки на облік, підтвердження технічного стану та строку використання. Просить врахувати, що як вбачається із поданих документів, підтвердження і обґрунтування їх доцільності складання, та законодавчо визначених обов`язкових складових ФОП ОСОБА_1 не підтверджено.

09.12.2020 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 14.12.2020 о 14:30 год.

Позивач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що під час проведення перевірки бухгалтерією були надані документи, необхідні для підтвердження факту придбання позивачем автомобілів для використання їх у своїй господарській діяльності. Просить врахувати, що перевіряючи під час проведення перевірки не надавався запит щодо надання додаткових документів.

14.12.2020 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.01.2021 о 11:30 год.

20.01.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 04.02.2021 о 11:30 год.

04.02.2021 розгляд справи відкладено до 03.03.2021 о 11:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці.

03.03.2021 у відкритому судовому засіданні позовні підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, письмових поясненнях.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні даного позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, запереченнях, письмових додаткових поясненнях.

Крім цього, Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС утвореними як її відокремлені підрозділи повноважень та функцій територіальних органів, ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №893. Відтак, належним відповідачем у даній справі є Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України ().

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 02.07.2020 винесено податкове повідомлення - рішення №2 про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період квітень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 184556,00 грн.

Дане податкове повідомлення - рішення винесене на підставі Акту №416/19-00-33-02/ НОМЕР_1 від 16.06.2020 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2020 року».

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (надалі, ПК України), об`єктом оподаткування податку на додану вартість є, зокрема операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 Кодексу.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (а); дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (б).

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (а); придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) (б); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України (в); ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (г).

Згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотнє.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців як фізична особа - підприємець, видами діяльності якого є: КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, КВЕД 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність, КВЕД 49.32 Надання послуг таксі, КВЕД 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у., КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту, КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Позивачем укладено Контракт №1 від 19.08.2019 та Контракт №2 від 23.08.2019 з фірмою COPART.Inc. (США).

Відповідно до Контракту №1 від 19.08.2019 та Контракту №2 від 23.08.2019, укладеного з фірмою COPART.Inc. (США) (продавець), позивач як фізична особа-підприємець (покупець) купив легковий автомобіль AUDI Q7 PREMIUM WHITE VIN: НОМЕР_2 , вартістю 10878USD, та легковий автомобіль AUDI А8 L TDI BLACK VIN: НОМЕР_3 , вартістю 16818 USD.

Факт оплати за дані транспортні засоби підтверджується Свіфтами від 21.08.2019 та від 28.08.2019.

Оплата за митне оформлення здійснена згідно платіжних доручень №3526 від 21.08.2019 на суму 1373000,00 грн. в тому числі ПДВ 78289,94грн., та №3524 від 14.11.2019 на суму 184800,00 грн. втому числі ПДВ 106266,22грн.

Загальна сума податку на додану вартість згідно даних Контрактів складає 184556,00 грн. та була включена до складу податкового кредиту з ПДВ в декларації за квітень 2020 року.

Водночас, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до наказу №651 від 27.05.2020р. ГУ ДПС у Тернопільській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість у декларації з ПДВ від 20.05.2020р. № за квітень 2020р.

Результати перевірки оформлені Актом №416/19-00-33-02/ НОМЕР_1 від 16.06.2020р. на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення- рішення.

За результатами перевірки, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.198.3, пп.г) п.198.5 ст.198, п.п.б п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за квітень 2020р. на суму 184556,00 грн.

Вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що законодавством не встановлюються обмеження щодо можливості перебування у фізичної особи - підприємця (у даній справі який перебуває на спрощеній системі оподаткування) основних засобів.

Оскільки транспортні засоби відносяться до основних, суд звертає увагу на ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» відповідно до якої державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично - дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За приписами п. 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно - екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: "має право керувати (експлуатувати) (прізвище, ім`я, по батькові або найменування юридичної особи) та є співвласником".

Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, як це встановлено п. 6 Порядку.

Суд вважає, що чинним законодавством України не передбачено можливості реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями.

Податковим кодексом України така умова, як реєстрація транспортного засобу лише на фізичну особу-підприємця для отримання можливості формування податкового кредиту, не передбачена.

Отже, на думку суду, відсутність передбаченої можливості державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не може позбавляти їх права на отримання податкового кредиту за операціями з придбання транспортних засобів за умови дотримання умови його формування, що визначені Податковим кодексом України.

При цьому, оскільки згідно наказів №3аг від 12.12.2019 та №1аг від - 05.03.2020, були закріплені за відділом бухгалтерського обліку та за комерційним директором, для службових поїздок, суд приймає до уваги твердження сторони позивача, що автомобілі у спірному випадку були придбані позивачем для використання у його господарській діяльності.

Суд зазначає, що факт придбання автомобілів фізичною особою підприємцем, а не фізичною особою, підтверджується всіма первинними бухгалтерськими документами, а саме Контрактами, свіфтами, платіжними дорученнями.

За таких обставин, суд вважає, що позивач є фізичною особою - підприємцем, яка здійснює діяльність віднесену законодавством до підприємницької та є платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчислення та сплати ПДВ, формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ при придбанні транспортного засобу з метою його використання у власній господарській діяльності.

Тому, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам частини другої ст.2 КАС України, суд вважає, що позивач у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту, у зв`язку із чим спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відповідності до частини першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи спір по суті, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджених асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 02 липня 2020 - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №2 від 02 липня 2020.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції №4530 від 21 серпня 2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 12 березня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.