Справа № 420/12303/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: ОСОБА_1 - за Витягом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства «З відокремленою садибою «Садовських» (, місцезнаходження: 67223, Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 13 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов Фермерського господарства «З відокремленою садибою «Садовських» (, місцезнаходження: 67223, Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2020 року.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позов обґрунтовано тим, що за наслідками фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольним напоями, тютюновими виробами та пальним прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2020 року про накладення штрафу у розмірі 500 000 грн.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки по-перше, під час проведення фактичної перевірки не вручено копію наказу про проведення перевірки, у зв`язку з чим позивачу взагалі невідомо підстави проведення такої перевірки, та порушено п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, по-друге, відповідно до акту перевірки 10.09.2020 року здійснено огляд території господарства за адресою: Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, буд, 89-Б та виявлено відсутність резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів, що послугувало підставою для висновку відповідача, що позивачем здійснювалось зберігання пального без відповідної ліцензії.

Позивач зазначив, що у позивача у власності/користуванні відсутні споруди та/або обладнання та/або ємності, що використовуються для зберігання пального, що виключає можливість здійснення зберігання паливно-мастильних матеріалів, а як наслідок виключає необхідність отримання ліценції на зберігання пального.

Таким чином, на думку позивача, незважаючи на відсутність факту зберігання, відсутність споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального, ГУ ДПС в Одеській області було зроблено передчасний нічим не підтверджений висновок про наявність порушення ст. 15 Закону України № 481/95-ВР.

Окрім того, позивач звернув увагу, що у акті перевірки не вказано у присутності яких посадових осіб позивача здійснювалась перевірка. Також, у акті запропоновано з`явитися до управління для отримання другого примірника акта, але позивач стверджує, він не був повідомлений про таку можливість. Тому позивач зазначив, що вказана у акті інформація про те, що представник суб`єкта господарювання відмовився від підпису, відмовився від отримання акту, відмовився від ознайомлення з актом не відповідає дійсності.

До суду 15 грудня 2020 року (вхід. № ЕП/524378/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що під час проведення фактичної перевірки 10.09.2020 року здійснено огляд території господарства за адресою: 67223, Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89Б та виявлено відсутність резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів, однак згідно з податкової накладної від 04.07.2020 року господарством отримано від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо у кількості 9 885 на загальну суму 165747,5 грн.

Відповідач зазначив, що оскільки на момент проведення фактичної перевірки у ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» була відсутня ліцензія на право зберігання пального, зокрема за зберігання пального 04.07.2020 року (маса - 9885 т) встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», у зв`язку з чим до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 500 000 грн.

Позивачем не надано відповідь на відзив.

Ухвалою від 16 грудня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 02 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 03 березня 2021 року на 11 годину 00 хвилин.

Представник позивача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить звіт про надсилання судової повістки електронною поштою, до суду 26 лютого 2021 року (вхід. № 9746/21) від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Доповівши зміст позовних вимоги, заслухавши у вступному слові пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

На підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФГ з ВС «Садовських» №4244 від 09.09.2020 року та направлень на перевірку від 10.09.2020 року №№3281,3283 з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв на підставі п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, п.п, 80.2. 5 п.80.2 ст.80 ПК України проведено з 10.09.2020 року фактичну перевірку ФГ з ВС «Садовських» за адресою: Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичече, вул.. Миру, буд. 89-б перевіряємий період з 01.01.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки (а.с.26, 27).

Суд встановив, що направлення на перевірку були вручені ОСОБА_2 , про що свідчить його прізвище та підпис про вручення,10.09.2020 року (а.с. 27).

За наслідками зазначеної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального №1995/15-32-32-06/2254052 від 21.09.2020 року, в якому зазначено, що під час проведення фактичної перевірки ФГ з ВС «Садовських» 10.09.2020 року здійснено огляд території господарства за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89-Б та виявлено відсутність резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів. Однак, згідно з податкової накладної (дата виписки 04.07.2020 року, реєстраційний номер ) господарством отримано від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо у кількості 9, 885 т на загальну суму 165747, 50 грн.

Оскільки на момент перевірки у фермерського господарства відсутня ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), зокрема, за зберігання пального 04.07.2020 року встановлено порушення ст. 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Таким чином, відповідно до висновків акту встановлено, зокрема порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», за яке передбачена відповідальність згідно з ст. 17 цього Закону (а.с.28-29).

Також, 18.09.2020 року складено акт відмови від ознайомлення та підписання акта перевірки № 15-32-32-06 (а.с.29, зворотній бік).

Суд встановив, що на підставі акту перевірки №1995/15-32-32-06/2254052 від 21.09.2020 року, 26.10.2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн. (а.с.30).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, заслухавши вступне слово представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Позивач не погоджується з порядком проведення фактичної перевірки, посилаючись на те, що під час проведення фактичної перевірки не вручено копію наказу про проведення перевірки, у зв`язку з чим позивачу взагалі невідомо підстави проведення такої перевірки.

Оцінюючи надані доводи позивача, суд виходить із порядку проведення фактичних перевірок врегульований ст. 80 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 80.1. ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірка призначена на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФГ з ВС «Садовських» №4244 від 09.09.2020 року.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачу були вручені направлення на перевірку від 10.09.2020 року №№3281,3283, та копія наказу, про що свідчить прізвище ОСОБА_2 та підписи про вручення,10.09.2020 року у направленнях (а.с. 27).

Суду не надані докази на спростування цих фактів, а тому суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій під час здійснення фактичної перевірки.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, судом відхиляються доводи позивача щодо порушення відповідачем п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

По суті виявлених порушень, суд зазначає таке.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (нині - Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального») від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України (надалі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до ст. 1 цього Закону, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Статтею 3 Закону № 481/95-ВР передбачено порядок видачі, призупинення, анулювання ліцензій на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального

Ліцензії на право виробництва пального видаються, призупиняються та анулюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до ст. 15 цього Закону, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Так, суд встановив, що під час перевірки ФГ з ВС «Садовських» за адресою: Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичече, вул. Миру, буд. 89-б встановлено відсутність резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів, однак згідно з податкової накладної від 04.07.2020 року господарством отримано від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо у кількості 9885т. на загальну суму 165747,5 грн. та оскільки на момент проведення фактичної перевірки була відсутня ліцензія на право зберігання пального, виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), зокрема за зберігання пального 04.07.2020 року встановлено порушення ст. 15 Закону України №481/95-ВР та в порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, оскільки не були надані до проведення перевірки первинні документи.

Оцінюючи надані сторонами докази та застосовуючи положення Закону № 481/95-ВР, норми якого регулюють спірні правовідносини, суд доходить такого висновку.

Так, аналіз ст. 1 та 15 Закону України №481/95-ВР доводить, що саме зберігання пального, тобто діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик, потребує отримання ліцензії на право зберігання пального.

Однак, матеріалами фактичної перевірки не підтверджено факту, що позивачем здійснювалося зберігання пального на момент проведення фактичної перевірки. Будь-яких доказів на підтвердження зберігання пального до акту перевірки не надано.

У той же час, у самому акті фактичної перевірки зафіксовано відсутність у позивача будь-яких резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів.

З акту перевірки випливає, що контролюючий орган дійшов висновку, щодо можливого зберігання пального, оскільки згідно з податкової накладної від 04.07.2020 року господарством придбано від ТОВ «Євростандарт» дизельне паливо у кількості 9885т. на загальну суму 165747,5 грн.

Однак, наявність податкової накладної є недостатнім доказом для встановлення факту щодо здійснення безпосередньо позивачем діяльності із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик, яке належить ліцензуванню, оскільки пальне могло зберігатися в іншому місці.

Відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, - 500000 гривень.

З аналізу вказаної статті вбачається, що відповідальність у вигляді штрафу передбачена за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання, однак відповідачем не доведено факт зберігання пального позивачем.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не правомірно застосовано до відповідача штрафні санкції, передбачені ст. 17 Закону України № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що вище наведених доказів достатньо для встановлення обставин щодо відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності, тому решт доводів позивача про те, що позивач не був повідомлений про прибуття до управління для ознайомлення з актом перевірки і відомості зазначені акті, що представник суб`єкта господарювання відмовився від підпису, відмовився від отримання акту, відмовився від ознайомлення з актом не відповідають дійсності не належать оцінці судом, адже вони не впливатимуть на зміст встановлених судом обставин у справі.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини, суд вважає, що відповідач заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позову заяву Фермерського господарства «З відокремленою садибою «Садовських» (, місцезнаходження: 67223, Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2020 року,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) № від 26.10.2020 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства «З відокремленою садибою «Садовських» (, місцезнаходження: 67223, Одеська обл., Іванівський район, с. Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) судовий збір у розмірі 7500 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 15» березня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.