Справа № 520/4082/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 лютого 2021 року № 520/4082/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зоркіної Ю.В.,

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.,

за участю:

представника позивача Бикової О.Ю.

представників відповідача Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" (м.Харків, вул. Ярослава Мудрого,30, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України (м.Харків, вул.Пушкінська,46, код ЄДРПОУ ВП 73983495) про скасування рішень

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДПС Харківської області від 17.03.2020 № 2 , № 2, №2, № 2, № 7, № 7, вимогу про сплату боргу Ю-7 від 17.03.2020, рішення № 7 від 17.03.2020, рішення № 7 від 17.03.2020р., податкові повідомлення-рішення від 27.11.2020 № 2, № 2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що оскаржувані рішення винесенні без урахування норм діючого податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що у спірних правовідносинах податковий орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Фахівцями відповідача проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2017 по 30.09.2019, про що складено акт № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року, яким встановлено порушення :

п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 618 062 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 255 854 грн., 9 місяців 2018 року в сумі 200 989 грн., 2018 рік в сумі 362 208 грн.

п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст.198, Податкового Кодексу України встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 1 097 046 грн. та завищення податку на додану вартість в сумі 960434 грн., внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 136 612 грн., а саме: за липень 2017 року у сумі 818 грн., за листопад 2017 року у сумі 3 537 грн., за березень 2018 року у сумі 111 985 грн., за липень 2018 року у сумі 8 300 грн., за вересень 2018 року у сумі 2 767грн., за грудень 2018 року у сумі 1 305 грн., за квітень 2019 року у сумі 6 914 грн., за червень 2019 року 498 грн. та за вересень 2019 року у сумі 488 грн.

п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, підприємство порушувало терміни реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: встановлено порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму ПДВ 100 000 грн., від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 32,33 грн. та порушення терміну реєстрації від 61 календарних днів на суму ПДВ 193,99 грн.

п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України КСП «ХАРКІВГОРЛІФТ» порушувало терміни реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: встановлено порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму ПДВ 428 989,64 грн., від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 164 639,26 грн. та порушення терміну реєстрації від 61 календарних днів на суму ПДВ 382 559,43 грн

п. 201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, перевіркою встановлено відсутність складення та реєстрації КСП «ХАРКІВГОРЛІФТ» протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексy України, податкових накладних на суму ПДВ 7 499 192,68 грн.

пп.168.1.4, пп. 168.1.2. п.168.1 ст.168, п.п.176.2 „а п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, в частині несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб, строк сплати якого настав під час виплати доходу за період з 07.07.2017 року по 30.09.2019 року у загальній сумі-29014012,05 гривень. Згідно до ст. 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. підлягає нарахуванню пеня за неперерахування. несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

пп.168.1.4, пп. 168.1.5, п.168.1 ст.168, п.п.176.2 „а п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, в частині несвоєчасного перерахування військового збору, строк сплати якого настав під час виплати доходу за період з 07.07.2017 року по 20.07.2018 року у загальній сумі - 589411,09 гривень. Згідно до ст. 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ підлягає нарахуванню пеня за неперерахування, несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору.

п.2 ст.6 розділу II, п.п.1.1 п.1 ст.7 та ч.5 ст.8 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ:

п.2.1 ст.6, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ:

п.2.1 ст.6, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ.

Порушення, встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС Харківської області від 17.03.2020 № 2 , № 2, №2, № 2, № 7, № 7, вимогу про сплату боргу Ю-7 від 17.03.2020, рішення № 7 від 17.03.2020, рішення № 7 від 17.03.2020.

В подальшому ГУ ДПС у Харківській області здійснено перерахунок штрафних санкцій по податковим повідомленням-рішенням форми « Н» від 17.03.2020 № 2 та форми «ПН» від 17.03.2020 № 2 та винесено податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 № 2 та від 27.11.2020 № 2

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Податковим повідомленням-рішенням № 2 від 17.03.2020р. визначено суму податкового зобов`язання із податку на прибуток підприємств в сумі 618062 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 154515.50 грн.

За змістом Акту перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року вказане порушення виникло внаслідок нездійснення підприємством нарахувань доходів від безоплатно одержаних активів по рах. 745 в порушення п.30 П (С)БО 7 «Основні засоби», П(С)БО 15 «Доходи» в 2 півріччі 2017 року та 2018 року на суму нарахованої амортизації у загальній сумі 3433673.70 грн.

Відповідно до підпункту 134.1. пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III "Податок на прибуток підприємств" Податкового кодексу. Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 138.2, 138.3.1 п.138.3 статті 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті. Розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу. Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

У силу підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов`язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); інші витрати, пов`язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Норми ПК України щодо порядку визначення податкових різниць, які виникають при нарахуванні амортизації, протягом 2016-2019 років не змінювались.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

КП «Харківгорліфт» є балансоутримувачем майна комунальної власності територіальної м.Харкова, зокрема, на балансі знаходиться об`єкти зовнішнього благоустрою та житлові будинки, отримані в господарське відання та не підлягають приватизації.

Відповідно, позивачем застосовується особливий порядок обліку окремих господарських операцій суб`єктів комунального сектору економіки, визначений в розділі III Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 №1213.

Основні засоби, отримані у господарське відання та зараховані на баланс комунального підприємства, підлягають амортизації за правилами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України, амортизація - це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Для підприємств, які складають фінансову звітність за П(С)БО, методи нарахування амортизації необоротних матеріальних активів встановлені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92 (надалі - П(С)БО 7), що, зокрема, не суперечить і Податковому кодексу.

Так, згідно з п.30 П(С)БО 7 одночасно на суму нарахованої амортизації об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків, що перебувають на балансах житлово-комунальних організацій, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також автомобільних доріг загального користування збільшуються доходи цих підприємств і організацій із зменшенням додаткового капіталу (капіталу у дооцінках, у разі проведення переоцінки зазначених об`єктів), а при його недостатності - статутного капіталу.

Фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої в бухгалтерському обліку амортизації основних засобів та нематеріальних активів та зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів та нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст.138 Кодексу незалежно від того, чи включена така амортизація до складу витрат за правилами бухгалтерського обліку.

Тобто, позивачем в бухгалтерському обліку одночасно з нарахуванням амортизації визнається дохід на цю суму за рахунок зменшення додаткового або статутного капіталу, що відповідає принципу відповідності доходів та витрат. Таким чином, фінансовий результат цієї операції дорівнюватиме нулю. Сума нарахованої амортизації не включається до собівартості послуг КСП «Харківгорліфт», а включається до інших витрат, оскільки доходи при нарахуванні амортизації за безоплатно отриманими основними засобами відображаються на рахунку 74.

Застосування вказаних особливостей нарахування амортизації в бухгалтерському обліку житлово-комунальних підприємств призводить до того, що сума зносу об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків не включається до собівартості послуг КП «Харківгорліфт».

Висновки Акту перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року про заниження об`єкта оподаткування ґрунтуються на невідображенні доходів від безоплатно одержаних активів по рах. 745 в порушення п.30 П (С)БО 7 «Основні засоби», П(С)БО 15 «Доходи» в 2 півріччі 2017 року та 2018 року на суму нарахованої амортизації у загальній сумі 3 433 673,70 грн.

Між тим сторонами не заперечується, що в 1-му кварталі 2017 року КСП «Харківгорліфт» задекларувало збитки на суму 337000 грн., в 2-му - 105 000 грн., в 3-му 778000 грн. В 1-му кварталі 2018 року КСП «Харківгорліфт» задекларувало збитки на суму 2217000 грн., в 2-му 1936000 грн., в 3-му 1903000 грн, що підтверджується наданими суду Звітами про фінансовий результат та Додатком 1 до Акту перевірки.

При цьому суд звертає увагу, що перевірку призначено та проведено за період з 01.07.2017р., тобто з третього кварталу 2017 року, а підприємство відображало показники наростаючим підсумком, в тому числі і від`ємне значення фінансового результату до оподаткування. Деклараціями з податку на прибуток позивача підтверджено декларування різниць за результатами річного податкового періоду.

Податковим органом в порядку ст.77 КАС України не надано доказів належного співставлення бухгалтерського та податкового обліку в процесі перевірки, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Податковими повідомленням-рішенням №2 від 17.03.2020р. до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 239076.90 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних та № 2 від 17.03.2020р. до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 3749596.34 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних.

За висновками Акту перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року, позивачем допущено порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України щодо граничних термінів реєстрації податкових накладних із затримкою від 1 до 60 календарних днів, що мало наслідком застосування штрафних санкцій.

Вказуючи на протиправність таких донарахувань, позивач посилається, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних мало місце щодо податкових накладних, які не надаються покупцю (отримувачу), жоден із контрагентів позивача не зазнав і не міг зазнати шкоди через невключення сум ПДВ до податкового кредиту, отже, позивачем не завдано шкоди ані бюджету, ані контрагентам, а тому в цій ситуації накладення відповідачем штрафу загальним розміром 3988673.24 грн не є пропорційним державним втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Крім того, вказав на те, що винятки з переліку порушень, визначені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, викладені у такий спосіб, що дозволяє множинне їх трактування, що, з огляду на приписи п.п. 4.1.4 п.4.1 статті 4 Податкового Кодексу України дає підстави застосувати презумпцію правомірності дій платника податку.

23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ). Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу України пунктом 73, яким штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень. Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Податковий орган на підставі Закону № 466-ІХ скасував податкові повідомлення-рішення №2, № 2 від 17.03.2020р., сформував та направив податкові повідомлення-рішення №2 від 27.11.2020р. на суму 14871.54 грн, №2 від 27.11.2020р. на суму 122501.68 грн.

Отже, під час винесення податкових повідомлень-рішень №2 від 27.11.2020р. на суму 14871.54 грн, №2 від 27.11.2020р. на суму 122501.68 грн податковий орган виконав вимоги закону № 466-ІХ, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Актом перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року встановлено порушення пункту 198.6 ст.198 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість у сумі 136612 грн., а саме: за липень 2017 року у сумі 818 грн., за листопад 2017 року у сумі 3537 грн., за березень 2018 року у сумі 111 985 грн., за липень 2018 року у сумі 8 300 грн., за вересень 2018 року у сумі 2 767 грн., за грудень 2018 року у сумі 1305 грн., за квітень 2019 року у сумі 6 914 грн., за червень 2019 року 498 грн. та за вересень 2019 року у сумі 488 грн, в тому числі по операціям з ТОВ « Він-Він. Він» (подвійне віднесення до складу податкового кредиту березня 2018 сум ПДВ 104194 грн.), ТОВ « ВТМ-12» (віднесення до податкового кредиту у березні 2018 сум ПДВ 7070.80 грн за відсутності податкових накладних та інших розрахункових документів), ТОВ «Скана» (подвійне віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ 1605.33 грн), ТОВ « Техпромімпекс» ( зайве віднесення до податкового кредиту 6913.71 грн., - виписані та зареєстровані податкові накладні на суму 969965.67 грн, тоді як у Додатку 5 до декларації відображена сума ПДВ 976879.38 грн.)

Вказані порушення стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №2 від 17.03.2020р., в ході розгляду справи позивачем не подано належних та допустимих доказів відсутності порушення податкового законодавства в цій частині, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Податковим повідомленням-рішенням № 7 від 17.03.2020р. позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, в тому числі за штрафними санкціями 21537828,79 грн, за пенею 284781,54 грн та податковим повідомленням-рішенням № 7 від 17.03.2020р. позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, в тому числі за штрафними санкціями 441749.15 грн, за пенею 4041.78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що методика нарахування штрафних санкцій та пені, використані при розрахунку штрафних санкцій та пені з податку на доходи фізичних осіб працівників підприємства за період з 01.04.2017 р. по 30.09.2019 р. не відповідає чинному законодавству, оскільки якщо податковий агент при виплаті доходу платнику податку не сплачує до або одночасно з такою виплатою податок з доходів фізичних осіб, нарахований на таку виплату, то застосовується штрафна санкція згідно із ст.127 Кодексу; зарахування податковим органом коштів, що сплачує платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податку відповідно до п.87.9 ст.87 Кодексу не є законодавчою підставою застосування штрафних санкцій відповідно до ст. 127 Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно із пп. 168.1.4. п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (2016 рік), протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (2017, 2018, 2019 рік).

Підпунктом «а» пункту 176.2. статті 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до підпункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно з підпунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

В свою чергу, положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Відповідно до змісту наведеної норми відповідальність за порушення, передбачене цієї статтею, може мати місце лише у разі, коли платник податків, в тому числі податковий агент, допустив бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто, взагалі не виконав зазначених обов`язків або сплату податку здійснив після виплати доходу платнику податку. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.05.2019 року у справі №806/2699/16, від 23.05.2019 року у справі №806/2699/16 та від 17.04.2020 року у справі №806/124/17, від 03.03.2020р. у справі 808/292/16, від 14.01.2021р. у справі № 806/132/17.

В акті перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року у розділі 3.3.6.2. зазначено, що позивачем у відповідності з вимогами п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України довідки за формою 1-ДФ про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, та сум утриманого з них податку надавалися відповідно встановлених діючим законодавством строків.

В якості доказів нарахування та одночасної виплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору суду надані зарплатні відомості КСП «Харківгорліфт», банківські виписки із зазначенням у графі призначення платежу про перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, картки рахунків із нарахування заробітної плати, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Затримок виплати оподатковуваного доходу під час перевірки не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не вчинялось порушення, передбачене статтею 127 Податкового кодексу України, а саме - виплати доходу на користь платника податків без попередньої або одночасної сплати нарахованого та утриманого з цих доходів податку, а тому застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі даної норми є протиправним.

В той же час п.54 .2 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України)

Пункт 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 встановлював, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. Пункт 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018 встановлював, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. За змістом підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції Закону №466-IX від 16.01.2020 нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

В Акті перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 податковим органом зазначено, що станом на 30.09.2020 року на КСП «ХАРКІВГОРЛІФТ» кредиторська заборгованість з податку на доходи фізичних осіб складає 1865127.20 грн, у тому числі 719299,90 грн термін сплати по якій настав, яку КСП "ХАРКІВГОРЛІФТ" самостійно сплачено за відповідними платіжними дорученнями.

Також під час проведення перевірки податковим органом на підставі розрахунково-платіжних відомостей (зведених) за період 01.07.2017-30.09.2019, картки рахунку 66 з відображенням руху по датам операцій за 01.07.2017 по 30.09.2019, оборотів по рахунку 6411 за період з 01.07.2017 по 30.09.2019 тощо встановлено порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб, що відображено в акті перевірки

Згідно з розрахунком податкового зобов`язання, штрафних санкцій та пені, який є додатком до податковий повідомлень рішень №, 7 від 17.03.2020, сума пені з урахування діючих на момент нарахування ставок НБУ складає 284781,54 грн. за податковим повідомленням рішенням 7 та 4041.78 грн. за податковим повідомленням рішенням № 7.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вказаних податкових повідомлень рішень в частині нарахування пені у відповідності до ст.129 ПК України.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.03.2020р. №Ю-7, якою податковим органом визначено заборгованість із сплати єдиного внеску в сумі 8046,82 грн., рішення №7 від 17.03.2020р. про донарахування суми єдиного внеску 8046,82 грн застосування штрафних санкцій в розмір 15529,66 грн. та рішення №7 від 17.03.2020р. про застосування штрафу у розмірі 255 грн за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, чинній на момент їх виникнення.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до ст. 1 вказаного вище Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з частинами 5, 8 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Платники єдиного внеску, до яких належить КСП «Харківгорліфт», зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборі днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до частини 11 статті 25 розділу VI Закону №2464-VI за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

В ході перевірки встановлено неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, що призвело до нарахувань єдиного внеску та відповідно до ч.11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VІ застосовуються штрафні санкції у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом акту перевірки № 416/20-40-05-02-08/34754617 від 17.02.2020 року порушень щодо своєчасності подання платником єдиного внеску передбаченої законом звітності не встановлено; порушень щодо пропорційності сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, по КСП "ХАРКІВГОРЛІФТ" порушень не встановлено; несвоєчасності перерахування або зарахування банками на рахунки органів доходів і зборів сум єдиного внеску, фінансових санкцій, даних по КСП "ХАРКІВГОРЛІФТ" не встановлено.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI).

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У розділі IV « Формування Звіту» у пункті 1 зазначено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. У розділі V « Виправлення помилок» у пункті 2 зазначено, що у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не має містити таблиць 1-4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас за неповне відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати, які платником самостійно відкориговано, відповідальність не передбачена.

Суд вважає, що допущення помилки під час невідображення у розділі 4.1. Звіту суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, за умови відображення його у розділі 4.4. Звіту та за обставин його фактичної сплати у встановлені строки, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №816/591/16, від 14.02.2018 у справі №816/1254/17, від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 14 листопада 2018 року у справі №805/3665/16-а, від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16) та від 07 лютого 2019 року у справі №820/3561/16.

Частиною 1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 17.03.2020 №2, від 17.03.2020 № 7 в частині грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 21537828.79 грн; рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 17.03.2020; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.03.2020 № Ю-7

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

У повному обсязі рішення виготовлено 09.03.2021

Суддя Зоркіна Ю.В.