Справа № 420/8068/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8068/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача Зудової В.В. (згідно ордеру),

представника відповідача Козеровської А.О. (згідно витягу),

розглядаючи за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 27.12.2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області ДПС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 28 грудня 2019 року судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України даний адміністративний позов залишено без руху та надано п`ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

13 січня 2020 року за вх.№1298/20 через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання з належним чином оформленою позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області у двох примірниках, у якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо підготовки згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновку про повернення ОСОБА_2 99147,54 грн. помилково сплаченого земельного податку з фізичних осіб з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 , що виникла за результатами розгляду заяви позивача від 28 серпня 2019 року;

2) Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області підготувати згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновок про повернення ОСОБА_2 99147,54 грн. помилково сплаченого земельного податку з фізичних осіб з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 99147,54 грн.

16 січня 2020 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№1298/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі № 815/1604/18 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення головного управління ДФС в Одеській області №, № , № від 18 жовтня 2017 року, №-1544 від 20 квітня 2018 року, якими позивачу було нараховано земельний податок з фізичних осіб за 2015-2018 роки. Вказує, що оскільки саме 22 травня 2019 року (дата набрання судовим рішенням законної сили) була встановлена відсутність зобов`язань у позивача оплачувати земельний податок, тобто помилковість його оплати, - 08 липня 2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС в Одеській області ДФС України з заявою про надання письмових пояснень щодо переплати по земельному податку з фізичних осіб у розмирі 99147,54 грн. Зазначає, що відповідачем було безпідставно та протиправно відмовлено у задоволенні заяви позивача листом від 27 вересня 2019 року. Обставини помилково сплаченого податку досліджувались під час розгляду справи № 815/1604/18.

03 лютого 2020 року до суду від відповідача за вх. №4960/20 надійшов відзив на позов (а.с.69-71), в якому відповідач зазначає, що позивачем 28.08.2019 року подано до Головного управління ДФС в Одеській області заяву з проханням зарахувати переплату з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 99147,54 грн. в рахунок оплати на майбутнє єдиного податку з фізичних осіб та оплати податку для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, що обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність. За наслідком розгляду відповідної заяви Головним управлінням ДПС в Одеській області 27.09.2019 року було складено та направлено на адресу заявника лист № 1318/Р/15-32-50-05-10, згідно з яким контролюючим органом повідомлено ОСОБА_1 про відсутність законних підстав щодо повернення або перерахування надмірно сплачених сум грошових зобов`язань з огляду на сплив строку повернення відповідних коштів. Посилаючись на п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України зазначає, що переплата з земельного податку згідно інтегрованої картки платника ОСОБА_1 виникла у зв`язку з самостійною сплатою 99147,54 грн. згідно платіжного доручення від 30.06.2016 року. Таким чином, в рамках вимог статей 43 та 102 Податкового кодексу України повернення відповідних коштів контролюючим органом можливо було лише у строк до 30.06.2019 року, тобто в межах 1095 днів, передбачених податковим законодавством.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

10 лютого 2020 року до суду від представника позивача за вх. №ЕП/1289/20 надійшла відповідь на відзив (а.с.82-84), в якій зазначено, що оскільки позивачем, як платником податку у 2014, 2015 та 2016 роках було подано податкову декларацію з плати за землю, застосування до заяви позивача про повернення строку 1095 днів з моменту помилкової оплати є таким, що не ґрунтується на законі та спростовується письмовими доказами. Позивач зазначає, що право на відшкодування виникло у позивача 22 травня 2019 року (дата набрання судовим рішенням по справі №815/1604/18 законної сили), яким була встановлена відсутність зобов`язань у позивача оплачувати земельний податок, тобто помилковість йото оплати, про що детально позивачем зазначено у позові. Позивач вважає, що відповідачем у відзиві не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 73-76 КАС України заперечень на поданий позов, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 є такими, що ґрунтується на законі, підтверджений належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, а тому підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі призначено справу №420/8068/19 до судового розгляду по суті.

31 березня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Усною ухвалою суду від 18 лютого 2021 року, внесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі.

18 лютого 2021 року ухвалою суду поновлено судовий розгляд у справі №420/8068/19 та витребувано у Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області належним чином засвідчену копію платіжного доручення №3935 від 30.06.2016 року на суму 99147,54 грн., або інформацію по вказаному дорученню щодо платника, отримувача коштів, рахунків, по яких був здійснений платіж, суми платежу та його призначення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

08 липня 2019 року ОСОБА_3 подав до Головного управління ДФС в Одеській області заяву (а.с.18-19), в якій просив, зокрема, надати письмові пояснення щодо переплати з земельного податку з фізичних осіб у розмирі 99147,54 грн. у ГУ ДФС в Одеській області (Приморський район м. Одеси).

У відповідь на вказану заяву позивачу Головним управлінням ДФС в Одеській області 07.08.2019 року надано лист №16793/Р/15-32-51-07-09 (а.с.20) про те, що: «…Переплата по земельному податку з фізичних осіб виникла на підставі сплаченого платіжного доручення №3935 від 30.06.2016 року у сумі 99147,54 грн.

Станом на 06.08.2019 року Вашу інтегровану картку платника податків приведено у відповідність, згідно рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №815/1604/18 (вх. ГУ 21319/9/15-32 від 06.06.2019 року)».

28 серпня 2019 року позивачем до Головного управління ДФС в Одеській області подано заяву (а.с.21), в якій ОСОБА_3 просив зарахувати переплату з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 99147,54 грн. в рахунок оплати на майбутнє єдиного податку з фізичних осіб та оплати податку для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, що обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність.

У відповідь на вказану заяву, позивачу Головним управлінням ДПС в Одеській області 27 вересня 2019 року надано лист №1318/Р/15-32-50-05-10 (а.с.22), у якому з посиланням на п.43.3 ст.43 та п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України зазначено, що переплата по земельному податку виникла на підставі сплаченого платіжного доручення від 30.06.2016 року №3935 у сумі 99147,54 гривень, Головне управління ДПС в Одеській області не має законних підстав щодо повернення або перерахування надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені регулюються статтею 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.43.1 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.п.43.3, 43.4 ст.43 Податкового кодексу України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України).

Судом з облікової картки позивача (а.с.72) встановлено та не заперечується сторонами, що сума 99147,54 грн., яка зазначена позивачем як надміру сплачений земельний податок, була сплачена ОСОБА_4 згідно платіжного доручення від 30.06.2016 року №3935.

Однак, як вбачається з вказаного платіжного доручення від 30.06.2016 року №3935 (а.с.145), платником є Приморський відділ ДВС м.Одеса ГТУЮ, призначення платежу: земельний податок з Романова Марка зг. в/д №916/3346/15 від 16.12.2015 р. на користь Держави.

Тобто, сума 99147,54 грн., яку позивач вважає переплатою ним земельного податку, було перераховано органом примусового виконання рішень з виконання виконавчого документа, виданого господарським судом по справі №916/3346/15.

Судом з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 року по справі №916/3346/15 апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково. Рішення господарського суду Одеської області від 12.10.2015 р. у справі №916/3346/15 скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради 82622,95 грн. основного боргу, 16524,59 грн. штрафу, 1982,95 грн. судового збору за позовом та 2181,25 грн. судового збору за апеляційний перегляд. В іншій частині позову відмовлено.

При цьому у вказаній постанові встановлено, що 05.04.2013 р. між Одеською міською радою (Власник) в особі в.о. начальника Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_4 (Місцевикористовувач) укладено договір №169 на резервування (використання) місця розташування об`єкту, згідно умов якого власник надав, а місцевикористовувач прийняв у строкове платне користування місце розташування об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень клініко-діагностичної лабораторії. Об`єкт розташований на земельній ділянці загальною площею 1114 кв.м. На земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення.

Також в рішенні зазначено, що 13.02.2014 р. та 16.05.2014 р. Одеська міська рада зверталась до ФОП ОСОБА_1 із претензіями вих. №01-13/1066, № 01-13/3749 щодо сплати заборгованості за договором від 05.04.2013 р. №169 на резервування (використання) місця розташування об`єкту, яка станом на 30.04.2014 р. становить 82622,95 грн. та на яку нараховано пеню у розмірі - 2559,65 грн. і штраф у розмірі - 16524,52 грн., котрі залишені поза увагою ФОП ОСОБА_4 , що і стало підставою для звернення Одеської міської ради до місцевого господарського суду з даним позовом.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що сума 99147,54 грн., яку позивач вважає переплатою земельного податку, та яка сплачена згідно платіжного доручення від 30.06.2016 року №3935, фактично не є земельним податком, а є заборгованістю, ФОП ОСОБА_1 за договором від 05.04.2013 р. №169 за резервування (використання) місця розташування об`єкту, яка складається 82622,95 грн. основного боргу, 16524,59 грн. штраф та стягнута на виконання рішення суду від 03.12.2015 року по справі №916/3346/15.

При цьому, позивачем доказів надмірної чи помилкової сплати ним земельного податку у сумі 99147,54 грн. до суду не надано.

Суд також зазначає, що обставини, встановлені у справі №815/1604/18, в якій предметом спору були податкові повідомлення-рішення головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (форми Р) №, №, № від 18 жовтня 2017 року та №-1544 від 20 квітня 2018 року, на висновки суду по даній справі не впливають.

Згідно з вимогами статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241- 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо підготовки згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновку про повернення ОСОБА_2 99147,54 грн. помилково сплаченого земельного податку з фізичних осіб з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 , що виникла за результатами розгляду заяви позивача від 28 серпня 2019 року та зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області підготувати згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновок про повернення ОСОБА_2 99147,54 грн. помилково сплаченого земельного податку з фізичних осіб з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 99147,54 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2021 року.

Суддя О.А. Вовченко