Справа № 400/2072/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2072/20

Головуючий в 1 інстанції: Марич Є.В. Дата і місце ухвалення: 17.11.2020р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування прийнятих 27 березня 2020 року відповідачем податкових повідомлень-рішень №6, №6, №6, №6 та №6, рішень про застосування штрафних санкцій №6 та №6, а також податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-98.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.03.2013р. №395, в акті перевірки від 04.03.2020р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області не викладено зміст порушень ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства, відсутні посилання на первинні або інші документи, що підтверджують наявність фактів відповідних порушень. Згідно з даними бухгалтерських документів дохід ФОП ОСОБА_1 не відрізняється від задекларованого та сплаченого позивачем податку, а тому підстав для нарахування податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору у податкового органу не було. Також, позивач посилався на помилковість висновків відповідача про несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 частини єдиного внеску, оскільки в строки та в порядку, передбачені ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивачем здійснено доплату єдиного внеску в розмірі 748,29 грн. платіжним дорученням №1015 від 20.04.2018р. Крім того, за період з лютого 2017 року по січень 2018 року ФОП ОСОБА_1 отримав 998 105,00 грн. доходу, а не 1 029 923,31 грн., як про це вказує Головне управління ДПС у Миколаївській області в акті перевірки. Суму грошового зобов`язання в розмірі 170,00 грн. визначено контролюючим органом поза межами строку 1095 днів, що виключає відповідальність відповідача за пунктом 117.1 статті 117 ПК України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 17.11.2020р. з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що для визначення об`єкта оподаткування необхідно встановити розмір виручки та понесених витрат, пов`язаних з отриманням доходу. При прийнятті податкового повідомлення-рішення №6 Головне управління ДПС у Миколаївській області не врахувало понесені ФОП ОСОБА_1 витрати на придбання товарів, внаслідок чого дійшло помилкового висновку про заниження податку на доходи фізичних осіб. Позивачем документально підтверджено, що отриманий ним дохід не відрізняється від задекларованого, а також надано первинні бухгалтерські документи, що підтверджують понесені ним витрати в 2017-2019 роках.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску з порушенням строку, передбаченого ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Станом на 19.04.2018р. на особовому рахунку позивача існувала переплата в розмірі 1708,89 грн., яка була списана Головним управлінням ДПС у Миколаївській області в рахунок сплати єдиного внеску.

Посилається апелянт і на те, що висновок суду про отримання ФОП ОСОБА_1 з лютого 2017 року по січень 2018 року доходу в розмірі 1 029 923,31 грн. спростовується первинними бухгалтерськими документами. Згідно акту перевірки відповідачем необґрунтовано обраховано дохід позивача з врахуванням отримання ним орендної плати в грудні 2017 року в розмірі 37518,50 грн., оскільки у період з лютого 2017 року по січень 2018 року ФОП ОСОБА_1 отримав орендну плату за договором оренди нежитлового приміщення від 28.11.2016р. в сумі 5700,00 грн. А відтак, за відповідний період позивачем отримано доходу в сумі 998 105,00 грн. і в нього був відсутній обов`язок для реєстрації платником податку на додану вартість.

Крім того, апелянт зазначає, що Головне управління ДПС у Миколаївській області визначило суму грошового зобов`язання в розмірі 170,00 грн. поза межами строків, передбачених статтею 102 ПК України (1095 днів), оскільки об`єкти оподаткування за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , про які відсутні повідомлення, отримано ФОП ОСОБА_1 01.04.2015р., 30.04.2015р. та 17.06.2015р.

Головне управління ДПС у Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», плану-графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2020 рік та наказу №231 від 24.01.2020р., Головним управлінням ДПС у Миколаївській області у період з 13.02.2020р. по 26.02.2020р. проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р.

За результатами перевірки складено акт перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р., у висновках якого зафіксовано порушення позивачем:

- п.177.1, п.177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що полягає сплаті до бюджету, в загальній сумі 84761,78 грн.;

- п.1, п.2 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. а саме: за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р. платником податку встановлено заниження єдиного внеску на загальну суму 92359,37 грн.;

- абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р., що виразилося у несвоєчасній сплаті суми податку по граничному строку сплати 19.04.2018р. в розмірі 2457,18 грн.;

- п.п. 181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, ст.187, ст.188 ПК України, а саме: занижено суму податку на додану вартість на 76742,00 грн.;

- п. 185.1 ст.185, п.п. «а» п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198, п.п. «в» п.200.4 ст.200 ПК України, а саме: завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за грудень 2019 року, на суму 2041,00 грн.;

- п. 16 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що призвело до заниження суми військового збору за 2017-2019 р.р. на 7063,48 грн.;

- п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1 розділу VIІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р., а саме: не повідомлено про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, зокрема, не подано форму №20-ОПП на об`єкти за адресою: АДРЕСА_3 .

27.03.2020р., на підставі акту перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р., Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення рішення:

- №6, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 170,00 грн. за порушення п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1 розділу VIІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588;

- №6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 8829,35 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням - 7063,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1765,87 грн.) за порушення п. 16 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України;

- №6, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2019 року в сумі 2041,00 грн. за порушення п. 185.1 ст.185, п.п. «а» п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198, п.п. «в» п.200.4 ст.200 ПК України;

- №6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 95927,50 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 76742,00 грн. та за штрафними санкціями - 19185,50 грн.) за порушення п.п. 181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, ст.187, ст.188 ПК України;

- №6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в розмірі 105 952,23 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням - 84761,78 грн. та за штрафними санкціями - 21190,45 грн.) за порушення п.177.1, п.177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Крім того, 27.03.2020р. відповідачем прийнято:

- рішення №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції в сумі 15934,28 грн. за порушення п.1, п.2 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р.;

- рішення №6 про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 149,66 грн. та нараховано пеню в сумі 0,75 грн. за порушення абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р.

Також, відповідачем виставлено вимогу №Ф-98 від 27.03.2020р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 92359,37 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих 27.03.2020р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено допущення ФОП ОСОБА_1 порушень, зафіксованих актом перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р.

Переглядаючи правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 колегія суддів виходить з наступного.

Як вже зазначалося колегією суддів податковим повідомленням-рішенням №6 від 27.03.2020р. до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 170,00 грн. за порушення п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1 розділу VIІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588.

Відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Також, пунктом 8.1 розділу VIІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно п.117.1 ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень.

Актом перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р. зафіксовано, що в порушення вказаних норм ПК України та Порядку №1588 платник податку ОСОБА_1 не повідомив про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючим органам за основним місцем обліку, а саме: не подав форми №20-ОПП на об`єкти за адресами: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 .

При зверненні з позовом до суду першої інстанції та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 не заперечує того, що ним не виконано обов`язку повідомлення контролюючого органу про об`єкти оподаткування, розташовані за вказаними адресами.

Свої твердження про незаконність застосування штрафних санкцій в сумі 170,00 грн. податковим повідомленням-рішенням №6 від 27.03.2020р. ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Головне управління ДПС у Миколаївській області визначило суму грошового зобов`язання поза межами строків, передбачених статтею 102 ПК України (1095 днів), оскільки відповідні об`єкти оподаткування отримано позивачем в квітні, червні 2015 року.

Згідно п.109.1 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія або бездіяльність) платників податків, податкових агентів та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (п.111.2 ст.111 ПК України).

Штрафи включаються до поняття грошового зобов`язання платника податків, яким згідно з пп. 14.1.39 ст.14 ПК України, вважається сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що строки давності, передбачені ст.102 ПК України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки не виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку повідомлення контролюючого органу про об`єкти оподаткування, розташовані за адресами: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , є триваючим правопорушенням.

Триваючими вважаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №6 від 27.03.2020р. та відсутність підстав для його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №6 від 27.03.2020р., яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2019 року в сумі 2041,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Актом перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р. зафіксовано, а позивачем не спростовано, що в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України, податкова накладна №4 від 02.01.2019р. на загальну суму 1560 грн. (в т.ч. ПДВ 260,00 грн.), виписана на Підприємство з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн», не включена ФОП ОСОБА_1 до складу податкових зобов`язань за січень 2019 року (додаток №5 до декларації від 19.02.2019р. №).

Крім того, за даними перевірки Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що платником податків ОСОБА_1 включено до декларації від 19.02.2019р. № суму ПДВ з податкової накладної у лютому 2019 році на суму 1781,39 грн., яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В апеляційній скарзі апелянт не спростовує вказаних порушень, а обмежившись цитуванням норм ПК України, не зазначає, в чому полягає помилковість висновків суду першої інстанції про законність зменшення відповідачем розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 2041,00 грн. А відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у відповідній частині та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №6 від 27.03.2020р.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, серед іншого, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п.177.4.1);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п.177.4.4).

Згідно п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 Кодексу не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

До податкової декларації за звітний податковий період тільки прямі витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді доходу та підтверджені документально.

Документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони відносяться до доходу, отриманого протягом звітного періоду.

В акті перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р. податковим органом встановлено:

- розбіжність в 10 000,00 грн. між даними декларації про доходи за 2017 рік та даними книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, книг обліку розрахункових операцій;

- розбіжність в сумі 3685,12 грн. між даними декларації про доходи за 2018 рік та даними книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, книг обліку розрахункових операцій;

- розбіжність в сумі 15904,66 грн. між даними декларації про доходи за 2019 рік та даними книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, книг обліку розрахункових операцій.

Згідно наданих пояснень позивача суми одержаного доходу в декларації вказані не вірно, помилково.

Також, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., відображених у додатку до податкової декларації, з даними про суми витрат в ході перевірки первинних документів встановлено розбіжність 155 189,33 грн., що виникла із за відображення витрат не пов`язаних з отриманням доходу від продажу тютюнових виробів.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., відображених у додатку до податкової декларації з даними про суми витрат в ході перевірки первинних документів встановлено розбіжність в сумі 71931,44 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. відображених у додатку Ф2 до податкової декларації з даними про суми витрат в ході перевірки первинних документів встановлено розбіжність в сумі 273 367,79 грн.

У зв`язку з виявленими сумами розбіжностей Головним управлінням ДАС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення №6 та №6 про збільшення позивачу сум грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору, а також рішення про застосування штрафних санкцій №6 і виставлено вимогу №Ф-98 від 27.03.2020р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 92359,37 грн.

При цьому, в акті перевірки Головне управління ДПС у Миколаївській області, з посиланням на податкову звітність позивача та надані первинні документи, обґрунтувало свої висновки щодо виявлених сум розбіжностей за 2017-2019р.р.

Апелянт, стверджуючи про необґрунтованість таких висновків контролюючого органу, посилається на те, що суми отриманого ним доходу та понесених витрат підтверджуються первинними документами, які надано ним до суду першої інстанції.

Колегія суддів критично ставиться до таких посилань апелянта, оскільки останнім на вказано, які саме первинні документи не враховано відповідачем під час проведення перевірки, а також які саме суми не увійшли (не враховані) при здійсненні відповідних розрахунків Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 у відповідній частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішенням №6 від 27 березня 2020 року до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 149,66 грн. та нараховано пеню в розмірі 0,75 грн. за порушення абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р.

Так, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Тобто, граничний строк сплати єдиного внеску за 1 квартал 2018 року був 19.04.2018р.

Згідно акту перевірки №244/14-29-33-06/ НОМЕР_1 від 04.03.2020р. перевіркою питань щодо своєчасності сплати єдиного внеску встановлено, що платник податків ОСОБА_1 частину єдиного внеску за 1 квартал 2018 року сплатив з порушенням строку, встановленого абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зокрема, сума єдиного внеску, яка підлягала сплаті позивачем за 1 квартал 2018 року, становить 2457,18 грн.

Оскільки станом на 19.04.2018р. на особовому рахунку платника податку ФОП ОСОБА_1 існувала переплата в розмірі 1708,89 грн., тому вказана сума була зарахована податковим органом в рахунок сплати єдиного внеску за 1 квартал 2018 року.

Залишок в розмірі 748,29 грн. було сплачено позивачем платіжним дорученням №1015 від 20.04.2019р., тобто з порушенням строку, встановленого абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Посилання апелянта на те, що останнім граничним днем для сплати єдиного внеску є 20 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На підставі викладеного, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції про правомірність рішення №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску, прийнятого Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 27.03.2020р.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 27.03.2020р. з огляду на наступне.

Відповідно до п.181.1 ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п.183.1, п.183.2 ст.183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.10 статті 183 ПК України передбачено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Актом перевірки зафіксовано, що згідно зі звітами про використання РРО та з урахуванням виписок банку, книги обліку доходів та витрат з 01.02.2017р. по 31.01.2018р. сума одержаного доходу платником податків ОСОБА_1 склала 1 029 923,31 грн., що перевищило 1 000 000,00 грн.

При цьому, у лютому 2018 року позивач не надіслав реєстраційну заяву платника податку на додану вартість до контролюючого органу та, в порушення п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183 ПК України, не зареєструвався платником ПДВ з 11.02.2018р.

За даними перевірки податкові зобов`язання ФОП ОСОБА_1 по податку на додану вартість за період з 11.02.2018р. по 22.05.2018р. (23.05.2018р. позивач зареєструвався платником ПДВ) складають 76742 грн.

У зв`язку з цим, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем за вказаний період суми податку на додану вартість на 76742,00 грн.

Обґрунтовуючи неправомірність податкового повідомлення-рішення №6 від 27.03.2020р. апелянт зазначає, що у нього був відсутній обов`язок реєструватися платником ПДВ з 11.02.2018р., оскільки за період з лютого 2017 року по січень 2018 року ним отримано дохід в сумі 998 105,00 грн. За твердженнями позивача, відповідачем необґрунтовано обраховано його дохід з врахуванням отримання ним орендної плати в грудні 2017 року в розмірі 37518,50 грн., оскільки у період з лютого 2017 року по січень 2018 року ФОП ОСОБА_1 отримав орендну плату за договором оренди нежитлового приміщення від 28.11.2016р. в сумі 5700,00 грн.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки згідно акту перевірки отримання в 2017 році доходу від надання майна в оренду в сумі 37 518,50 грн. зазначено в книзі обліку доходів та витрат за 2017 рік.

Будь-яких пояснень щодо вказаного зміст апеляційної скарги позивача не містить.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду про відмову в задоволенні позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ФОП ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції від 17.11.2020р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 березня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук