Справа № 500/2619/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2619/20 пров. № А/857/1095/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Онишкевича Т.В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року в справі № 500/2619/20 (головуючий суддя Мандзій О. П., м. Тернопіль) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2020 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Тернопільський обласний військовий комісаріат про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, проте відповідачем у відповіді від 20.07.2020 року №10/2/4231 незаконно відмовлено, попри те, що ОСОБА_1 встановлено 19.09.1990 року інвалідність ІІІ групи та 13.12.1993 року інвалідність ІІ групи, пов`язаної з проходженням військової служби. Одноразова допомога ні при встановленні інвалідності ІІІ групи, ні при встановленні інвалідності ІІ групи позивачу не виплачувалася. Вказує, що оскільки інвалідність настала як наслідок виконання ним обов`язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені копії заяв ОСОБА_1 щодо призначення одноразової допомоги при встановленні інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби; відповідей ІНФОРМАЦІЯ_2 на заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової допомоги при встановленні інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби

02 березня 2021 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано від ІНФОРМАЦІЯ_2 копії вищевказаних документів.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, з якої звільнений 19.05.1987 року. Зокрема, з жовтня 1983 року по квітень 1985 року проходив службу в республіці Афганістан і в цей період ним отримана травма при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Також встановлено, що позивачу 12.09.1990 року встановлено ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, проте Тернопільським обласним військовим комісаріатом у відповіді від 20.07.2020 року №10/2/4231 повідомлено, що у 2016 році документи ОСОБА_1 направлялися в Департамент фінансів Міністерства оборони України для подачі на розгляд комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби для прийняття рішення стосовно призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 в зв`язку з встановленням 12.09.1990 року ІІІ групи інвалідності внаслідок травим, отриманої при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (протокол від 08.07.2016 року №54), так як він звільнений з військової служби (19.05.1987 року) та інвалідність йому встановлено (12.09.1990 року) до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 04.04.2006 року №33597-IV, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги.

По даному випадку комісією рішення прийняте, про що ОСОБА_1 було повідомлено від 28.07.2016 року №10/2/6598.

У листі комісією було вказано, що оскільки з часу звернення, у заявника не відбулося змін (не встановлена вища група інвалідності чи інша причина інвалідності), підстав для повторного направлення документів немає.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У відповідності до ч.6 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2003 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Згідно з п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, п.2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 року №937 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.01.2015 року за № 73/26518, встановлено, що на обласні військові комісаріати покладаються: оформлення та подання до Департаменту фінансів документів для виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, в інших окремих випадках, а також одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; забезпечення правильного та цільового використання коштів, які виділяються в кошторисі Міністерства оборони для надання одноразової грошової допомоги малозабезпеченим пенсіонерам, санаторно-курортного лікування пенсіонерів з числа військовослужбовців.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виникає у Міністерства оборони України тільки після отримання від обласного військового комісаріату висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності військовослужбовцям, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служб.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.07.2020 року про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_3 надано відповідь від 20.07.2020 року №10/2/4231 про відсутність підстав для повторного направлення документів на розгляд комісії, тобто документи до Міністерства оборони України не надходили.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.

Право на судовий захист, гарантоване Конституцією України, закріплене ст.5 КАС України, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішеннями чи діями суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про те, що до Міністерства оборони України від ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили документи позивача для вирішення призначення останньому одноразової грошової допомоги за його заявою від 09.07.2020 року, що є обов`язковою передумовою прийняття відповідачем рішення по суті вказаного питання.

Проте, ОСОБА_1 , вказуючи на безпідставну відмову від 20.07.2020 року №10/2/4231 Тернопільського обласного військового комісаріату, заявляє вимоги одразу до Міністерство оборони України.

З огляду на викладене, суд, в розумінні ч.2 ст.9 КАС України обмежений заявленими позивачем позовними вимогами зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , приходить до висновку про відсутність порушення відповідачем суб`єктивного права позивача.

Разом з тим, вищевказане не обмежує права звернення позивача до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненаправлення необхідних документів про призначення одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 500/2619/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич