Справа № 214/557/21
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/557/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі за текстом «УПП»), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 20 листопада 2020 року про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Богдановим Максимом Геннадійовичем (далі за текстом «інспектор»), відносно нього, ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Також просить стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.

В обґрунтування позову наводить наступне. Вважає, що інспектором неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 20.11.2020 серії ЕАМ №3455646 за ч.6 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.; постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою; оригінал постанови знаходиться у відповідача, йому, позивачу, надіслано другий примірник. В гр.5 оскаржуваної постанови зазначено, що нібито він керував ТЗ без переднього номерного знаку та на законну вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.9.в ПДР. При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він, позивач, нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, відсутні та не зазначені у постанові жодні допустимі докази правопорушення. Наполягає, що постанови винесена із порушенням передбаченої процедури розгляду справи. Вказує, що 20 листопада 2020 року він дійсно здійснював рух по дорозі в м. Києві. Під час руху його автомобіль було зупинено працівниками поліції, які звинуватили його у закріпленні номерних знаків у невстановленому місці. У відповідь повідомив, що автомобіль ввезено з США і на передньому бампері заводом виробником не передбачено місця для встановлення номерних знаків, що пояснюється тим, що в більшості штатів США є обов`язковим встановлення лише задніх номерних знаків, тому у більшості автомобілів, виготовлених для цієї країни, конструкцією автомобілів не передбачено місця спереду автомобіля для номерних знаків. Вказує, що у зв`язку з тим, що заводом виробником у цьому автомобілі не передбачено конструкцією спереду місця для номерних знаків, номерні знаки він прикріпив трохи вище над бампером по центру автомобіля. Також наголосив, що головне, що номерні знаки є встановлені спереду по центру автомобіля і що це не дублікат, а справжні оригінальні номерні знаки. При цьому зняв номерні знаки і запропонував інспектору особисто пересвідчитись у тому, що номерні знаки є справжніми та передав йому їх у руки. Інспектор переглянув номерні знаки навкруг і повернув їх назад. Тримаючи номерні знаки в руках, попросив інспектора повідомити чітко, яку саме норму ДСТУ він, позивач, порушив, на що інспектор відповідав, що він не повинен щось доводити і що він, позивач, сам повинен собі шукати що порушив. Вказує, що надалі інспектор почав робити якісь фото на власний мобільний пристрій і при цьому щось постійно читав у планшеті. Він, позивач, перепитав чи буде ін. спектор виносити постанову, на що він відповів: «Якщо б я хотів скласти постанову, то вже б склав». Фото фіксацію інспектор здійснював коли номерні знаки були в нього, позивач в руках. Зазначає, що дискусія щодо місця закріплення номерних знаків тривала близько години. Під час цієї дискусії пред`явив інспектору документи на право керування. Під час розмови інспектор переписав з пред`явлених документів на право керування якісь дані та продовжував спілкуватись. В кінці інспектор сказав, що відносно нього, позивача, буде розглянуто питання про притягнення до адміністративної відповідальності і якщо буде прийнято рішення про накладення стягнення, то постанова надійде поштою. Після цього інспектори сіли у свій службовий автомобіль і поїхали у невідомому напрямку. При цьому, на місці зупинки автомобіля інспектори не повідомляли про наявність постанови про притягнення його, позивач,до адміністративної відповідальності та для вручення не пропонували. 5 січня 2021 року за адресою його проживання надійшла постанова від 20.11.2020 серії ЕАМ №3455646 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. У постанові з незрозумілих йому причин інспектор чомусь написав, нібито він, позивач не пред`явив на місці зупинки посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, хоча всі документи він пред`являв. Якщо б він не пред`явив інспектору документи, останній би не міг скласти на постанову, оскільки інформація про водія міститься саме у цих документах. Вказує, що йог аргументи щодо відсутності жодного правопорушення, інспектор до уваги не взяв та виніс без його відома і без його присутності незаконну постанову про накладення стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. Про розгляд справи інспектор не повідомляв, час і місце розгляду адміністративної справи, про особу, яка буде проводити розгляд не зазначав. Із зазначеними звинуваченнями не погоджується виходячи із наступного. Відповідно до оскаржуваної постанови його звинувачено у 2-х порушеннях, а саме в тому, що керував ТЗ без переднього номерного знаку, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.; не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він, позивач, нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці,, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. Водночас, щодо ч.1 ст.126 КУпАП у постанові згадка відсутня. Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Таким чином, із застосуванням ст. 36 КУпАП стягнення мало б бути накладено за більш серйозне порушення за ч.1 ст.126 КУпАП в сумі 425 грн. Хоча жодних посилань як на ст.36 КУпАП, так і на ч.1 ст.126 КУпАП у постанові немає. Вказує, що отже, розглядаючи два окремі адміністративні правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП (170 грн.) і ч.6 ст.121 КУпАП (425 грн.) інспектор не застосував ст. 36 КУпАП та не виніс стягнення по більш серйозному порушенню. Відповідно до п.2.9.в ПДР встановлено декілька різних за своєю суттю заборон, а саме заборонено: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС; керувати транспортним засобом без номерного знака; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений не в установленому для цього місці; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Водночас, положеннями ч.6 ст.121 КУпАП визначено також декілька видів адміністративних правопорушень, серед яких зокрема: експлуатація автомобіля без номерного знака; експлуатація автомобіля з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці. Вказує, що на місці зупинки його звинувачено у закріпленні номерного знаку у невстановленому місці, а у постанові вказано зовсім інше порушення, а саме., що керував ТЗ без переднього державного номерного знаку, тобто його звинувачено у тому, чого фактично не скоював, оскільки передній знак був закріплений спереду по центру автомобіля і був фактично пред`явлений інспектору для особистої перевірки щодо його справжності. Відповідно до пункту 4.2 Правила застосування Національного стандарту ДСТУ 4278:2019 знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником. Згідно з пунктом 4.3, знаки не повинні зменшувати кутів переднього та заднього звисів транспортного засобу. Наполягає, що Національним стандартом ДСТУ передбачено встановлення номерного знаку у передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником. Однак даний автомобіль ввезено з США і на передньому бампері заводом виробником не передбачено місця для встановлення номерних знаків. Зазначене пояснюється тим, що в окремих штатах США є обов`язковим встановлення лише задніх номерних знаків, тому у більшості автомобілів, виготовлених для цієї країни, конструкцією автомобілів не передбачено місця спереду автомобіля для номерних знаків. Наголошує, що автомобіль пройшов сертифікацію в Україні, під час якої уповноваженою організацією було проведено технічний контроль щодо відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху. За результатами сертифікації отримано відповідний Сертифікат, який подано у сервісний центр МВС. Наполягає, що встановив номерні знаки по центру автомобіля у найбільш відповідному місці, оскільки такого спеціального місця спереду автомобіліля конструкцією автомобіля не передбачено. Вказує, що керував автомобілем із встановленими над бампером по центру автомобіля номерними знаками. Зазначає, що швидше за все, інспектор не зміг довести в його, позивача, діях порушення норм ДСТУ та вказав будь-що аби скласти постанову. Наполягає, що його, позивач, діях відсутній склад адміністративного правопорушення, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню. Відповідно до ст.77 КАСУ обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП, у ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Посилання на конкретні докази повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. У разі наявності доказів у вигляді фото чи відео фіксації, відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. В разі відсутності у постанові посилань на належні докази надання таких доказів в подальшому виключає їх допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові. Факт візуального спостереження інспектором поліції вчинення нібито адміністративного правопорушення без належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КУпАП, зокрема без належної відеофіксації порушення та без зазначення в постанові службового сертифікованого технічного пристрою, на який здійснювався відеозапис, не може доводити винуватість особи. Всупереч зазначеним вимогам в гр.7 оскаржуваної Постанови не вказано посилання на фото чи відеозапис та не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснювався фото або відеозапис. В цій графі інспектором залишено «пусте місце». Наполягає, що інспектор письмово у постанові підтвердив факт відсутності у нього жодних допустимих доказів порушення. Вказує, що, єдиним нібито доказом вчинення правопорушення є сама оскаржувана постанова. Однак зазначена постанова є саме предметом спору і не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові 26.04.2018 по справі №338/1/17, тобто що, саме по собі описання правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення, така постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначає, що в порушення зазначених норм інспектором жодними допустимими доказами не доведено факт порушення в його, позивач, діях, і як наслідок безпідставно накладено адміністративне стягнення, що є підставою для скасування зазначеної постанови. Наголошує, що основним аргументом протиправності оскаржуваної постанови є навіть не відсутність у інспектора жодних доказів, а відсутність будь-яких фактів порушень в його, позивача, діях. Зазначає, що законодавством передбачено не формальне виписування постанови про адміністративне правопорушення, а проведення розгляду справи у відповідності до встановленого порядку, за наслідками якого може бути винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом. З метою забезпечення дотримання прав особи у відповідності з ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено порушення, чи винна ця особа, а також інші обставини, що мають значення для справи. Частиною 1 ст.268 КУпАП визначено права особи, яка притягається, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, справа розглядається в присутності особи, яка притягається. Відповідно до статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; псадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до відповідальності, роз`яснює особам їх права і обов`язки; на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Вказує, що зазначеними нормами встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається. Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного і справедливого розгляду справ, надана особі для захисту її прав та інтересів від безпідставного притягнення відповідальності. Наполягає, що всупереч цим положенням інспектор виніс постанову без проведення належного розгляду справи та з позбавленням його, позивач, гарантованих правових механізмів прав та захисту, а саме:без сповіщення його, про час і місце розгляду адміністративної справи, а також про особу, яка буде розглядати справу; без повідомлення його про мої права та обов`язки, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; без оголошення та без вручення на місці зупинки постанови за наслідками розгляду адміністративної справи; без зазначення згідно ч.3 ст.283 КУпАП у графі 7 «До постанови додаються» оскаржуваної постанови жодних доказів - відеозаписів порушення ПДР з його, позивач, боку та відомостей щодо технічного засобу, яким мав би здійснюватись відеозапис; без надання йому можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки інспектором не повідомлено йому право скористатись допомогою адвоката чи юриста, що є порушенням основоположного конституційного права. Якщо б йому було повідомлено про розгляд справи і можливість використати право на захист юриста, він, позивач, обов`язково б нею скористався.Вказує, що зазначені обставини підтверджують, що інспектором всупереч положень КУпАП не проведено передбачених процедур та дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Замість процедурного розгляду справи відбулося формальне надіслання йому, позивачу, поштою вже складеної за невідомих обставин без його участі постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Наголошує, що основним аргументом протиправності оскаржуваної постанови є навіть не порушення процедури розгляду справи, а відсутність будь-яких фактів порушень в моїх діях. Наполягає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутні та не зазначені в постанові жодні докази керування ним автомобілем та докази правопорушень з його, позивача, боку, а також постанова винесена з порушенням процедури розгляду. Відповідно до положень ст.55 Конституції, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Відповідно до позиції Верховного суду,для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови». (Постанова Верховного суду від 31.01.2020 у справі №755/7433/19 та інші). Оскаржувана постанова винесена нібито 20 листопада 2020 року, на місці зупинки інспектор сказав, що відносно нього, позивача, буде розглянуто питання про притягнення до адміністративної відповідальності і якщо буде прийнято рішення про накладення стягнення, то постанова надійде поштою. Однак, аж 05.01.2021 за адресою його проживання надійшла постанова. При цьому, на місці зупинки автомобіля інспектори не повідомляли про наявність постанови про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності та для вручення не пропонували. Доказом того, що він, позивач, не відмовлявся отримати таку постанову на місці зупинки є сама постанова, в якій не зазначалось будь-яких відомостей про його відмову від отримання складеної постанови. Отже, про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 05.01.2021 при отриманні її у відділенні Укрпошти. Відповідно 10-денний строк на оскарження припадає на 15.01.2021. Стосовно належного відповідача зазначає, що оскаржувану постанову винесено інспектором. Відповідно до позиції Верховного Суду (Постанова від 17.09.2020 у справі №742/2298/17) при розгляді справ інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції. Управління патрульної поліції в м. Києві є окремим структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без присвоєння ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ. При цьому, Управлінню патрульної поліції в м. Києві надані повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю у даній сфері з правом прийняття відповідних рішень як суб`єктом владних повноважень. Враховуючи зазначене, вважає що, УПП повинно бути відповідачем по даній справі.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та міс це розгляду справи був належно повідомлений. Також подав пояснення, згідно змісту яких позов не визнав. При цьому навів наступне. Вважає, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними. Вказує, що відповідно до винесеної постанови, водій, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 20.11.2020 oб ll год. 29 хв. за адресою: м. Київ, просп.. Героїв Сталінграду, 25, керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та скоїв правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для нього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пп. «в» п. 2.9 ПДР, затверджених Постановою від 10.10.2001 № 1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Національний Стандарт України Дорожній транспорт знаки номерні транспортних засобів загальні вимоги Правила застосування ДСТУ 4278:2012 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування державних номерних знаків для: транспортних засобів усіх типів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та які підлягають державній реєстрації і обліку: автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів; транспортних засобів Збройних сил України; транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів. Відповідно до розділу 4 даного стандарту кількість знаків на ДТЗ (дорожніх транспортних засобах) повинна становити, зокрема, на автотранспорті - два знаки. Знаки на транспортні засоби встановлюються в передбачених конструкцією місцях, вказаних підприємством-виробником. Вказує, що з наданих доказів фактично неможливо встановити, чи передбачена заводом виробником спеціальна накладка на передній бампер, на яку кріпиться знак, а спеціальна технічна документація на автомобіль Volkswagen Passat, відсутня. Зазначає, що матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується факт наявності лише одного номерного знаку на транспортному засобі. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Вказує, що позивачем не спростовується факт відсутності переднього номерного знаку на транспортному засобі. Наполягає, що доводи позивача ніяим чином не свідчать про відсутність обов`язку позивача дотримуватись ПДР. а також вимог до технічного стану транспортних засобів, які були передбачені нормативно-правовими актами, чинними на момент складення спірної постанови. Відповідно до ч.ч. 1 ст.ст. 30, 31 Закону України «Про дорожній рух» передбачено основні вимоги до виробництва і торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери. Конструкція транспортних засобів повинна відповідати вимогам сучасних правил, нормативів, встановленим рівням викидів забруднюючих речовин в атмосферу, та має бути відображена в нормативно-технічній документації на транспортні засоби. Транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Згідно з ст. 29, 33 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством. Звертає увагу на приписи ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», якими передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів. Так, забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення. Зазначає, що позивач в своїй позовній заяві звертає увагу суду на те, що в постанові зазначено, що водій не надав для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на даний транспортний засіб, а постанова була винесена за ч. 6 ст. 121 КУпАП, санкція якої менша ніж за відсутність документів. За правилами частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною /другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу. Зазначає, що постанову було винесено за допомогою планшету, на який встановлено спеціальну програму ;«Армор», під час визначення фабули, програма помилково підтягнула «відсутні посвідчення водія та реєстраційний документ». На відео видно, що позивач передає в руки інспектора документи для перевірки. Тобто, твердження на які посилається позивач, щодо необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП були на той момент відсутні. Наполягає, що інспектори вірно кваліфікували адміністративне правопорушення та провели розгляд справи, описка в постанові ніяким чином не змінює обставин справи, оскільки у позивача дійсно відсутній передній номерних знак, це він навіть не заперечує. Основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення. До такого самого висновку дійшов Верховний Суд. Касаційний адміністративний суд в Постанові від 28.11.2018 № 537/1214717. Наполягає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. Вказує, що згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.8), конверт (а.с.9).

Також у судовому засіданні оглянутий диск (а.с.41), на якому мається 2 файли. На файлі за позначкою «mp4», записи починаються об 11:22:58, закінчуються об 11:25:29, зображений автомобіль «Фольксваген», поліцейські, позивач, які спілкуються, позивач просить поліцейських вказати місце, визначене заводом-виробником для встановлення переднього номерного знаку, на цьому записи закінчуються.

На другому файлі мається фото передньої частини автомобіля «Фольксваген», на якій відсутній номерний знак.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами: постанову (а.с.8), конверт (а.с.9), диск (а.с.41), так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення, направлення йому постанови.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.8), конверт (а.с.9), диск (а.с.41), які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.8), конверт (а.с.9), диск (а.с.41), суд вважає достовірними доказами.

Твердження позивача про те, що у автомобіля «Фольксваген», яким він керував, конструкцією не передбачено спереду місця для номерних знаків, узгоджується з поясненнями відповідача, а тому є достовірними.

Твердження позивача про те, що номерні знаки він прикріпив над бампером по центру автомобіля, що зняв номерні знаки і запропонував інспектору особисто пересвідчитись у тому, що номерні знаки є справжніми та передав йому їх у руки інспектора, що інспектор сказав, що відносно нього, позивача, буде розглянуто питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не спростовується наявними в справі доказами, а тому суд вважає ці пояснення достовірними. При цьому суд приймає до уваги, що відеозапис починається не з моменту зупинки автомобіля.

Твердження позивача про те, що інспектор повідомив йому, що якщо буде прийнято рішення про накладення стягнення, то постанова надійде поштою є достовірним, так як узгоджується з тієї обставиною, що на відеозапису не зафіксований факт розгляду справи та винесення постанови, а відповідно до конверту (а.с.9), постанова позивачем отримана поштою.

Твердження відповідача про те, що позивач не заперечує факт наявності лише одного номерного знаку на транспортному засобі, суд вважає недостовірним, так як позивач в позові оспорює цю обставину.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач 20 листопада 2020 року здійснював рух по дорозі в м. Київ, керуючи автомобілем «Фольксваген», автомобіль було зупинено працівниками поліції, позивач пред`явив посвідчення водія. На передньому бампері цього автомобіля заводом виробником не передбачено місця для встановлення номерних знаків. 20 листопада 2020 року на місці зупинки інспектором справа не розглядалася, постанова не виносилася. В подальшому інспектор виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. При цьому інспектор зазначив, що позивач керував автомобілем без переднього номерного знаку, не пред`явив посвідчення водія. Вказані обставини встановленні твердженнями позивача, викладеними в позові, постановою (а.с.8).

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частина 6 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за експлуатацію автомобіля без номерного знака; експлуатацію автомобіля з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.

Відповідно до п.2.9.в Правил заборонено керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС; керувати транспортним засобом без номерного знака; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений не в установленому для цього місці; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений; керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як передбачено пунктами 4.1 та 4.2 Національнеого стандарту України ДСТУ 4278:2019, кількість знаків на транспортних засобах має бути: - на автомобілях: два знаки; - на тракторах, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машинах, сільськогосподарській техніці та інших механізмах: один знак; - на мотоциклах, моторолерах, мотоколясках, квадроциклах, трициклах, прирівняних до них транспортних засобах, мопедах, причепах, напівпричепах: один знак; - на великотоннажних транспортних засобах та інших технологічних транспортних засобах: один знак; знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Так у судовому засіданні встановлено, що позивач притягнутий до відповідальності за керування транспортним засобом без номерного знаку та за те, що не пред`явив посвідчення водія. У судовому засіданні встановлено, що позивач керував автомобілем «Фольксваген», на якому були встановлені два знаки, пред`явив інспектору посвідчення водія. Отже оспорювана постанова не відповідає об`єктивним обставинам.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом. З метою забезпечення дотримання прав особи у відповідності з ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено порушення, чи винна ця особа, а також інші обставини, що мають значення для справи.

Частиною 1 ст.268 КУпАП визначено права особи, яка притягається, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, справа розглядається в присутності особи, яка притягається. Відповідно до статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до відповідальності, роз`яснює особам їх права і обов`язки; на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Судом встановлено, що всупереч цим положенням інспектор не роз`яснював позивачу його прав, виніс постанову без проведення належного розгляду справи.

Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Судом встановлено, що інспектор в оскаржуваній постанові відомості про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, не зазначив.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно ст.ю139 КАС України на користь позивача належить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 9, 10, 11, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) - задовольнити повністю.

Постанову, винесену інспектором батальйону №4 роти №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Богдановим Максимом Геннадійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користьОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов