Справа № 420/3416/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3416/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Одеса

Зала судових засідань №17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: Козлачкова Ю.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» (; адреса: 35-1 км шосе Одеса-Кишинів, с. Березань, Біляївський район, Одеська область, 67622) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (; адреса: Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 210280 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, у якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «С») ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.12.2019 року за № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів0 та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на суму 250000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн.) за платежем Адмін. Штрафи та інші санкції (надх. коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС-рай).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/3416/20 о 14:50:18 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14.05.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року провадження у справі №420/3416/20 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

18.05.2020 року за вх.№19145/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.06.2020 року за вх.№21139/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

12.06.2020 року за вх.№ЕП/8721/20 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 10.08.2020 року.

За клопотанням представника відповідача судове засідання, призначене на 10.08.2020 року, відкладено на 20.08.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.09.2020 року в режимі відеоконференції в приміщенні Вінницького окружного адміністративного суду (21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14).

01.09.2020 року за вх.№34306/20 від представника позивача надійшла заява доповнення (пояснення).

07.09.2020 року за вх.№35382/20 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву доповнення (пояснення).

За клопотанням сторін підготовче засідання, призначене на 10.09.2020 року, відкладено на 21.09.2020 року.

21.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомитись із запереченнями Головного управління ДПС у Вінницькій області. 21.09.2020 року від представника відповідача надійшла заява, згідно якої останній не заперечує проти відкладення розгляду справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року відкладено підготовче засідання на 12.10.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.10.2020 року.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року провадження у справі №420/3416/20 зупинено, призначено судове засідання на 30.11.2020 року, яке було перенесено у зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному на 16.12.2020 року, а потім на 14.01.2021 року.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року продовжено строк зупинення провадження у справі, призначено судове засідання на 08.02.2021 року.

Судове засідання призначене на 08 лютого 2021 р. відкладено на 22 лютого 2021 р.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року провадження у справі №420/3416/20 поновлено.

У судове засідання, призначене на 22.02.2021 року у режимі відеоконференції, прибув представник відповідача. 22.02.2021 року за вх.№ЕП/4714/21 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження у зв`язку із довготривалим відрядженням представника.

З огляду на зазначене судом розглянуто справу за даною явкою сторін.

В обґрунтування позовних вимог та у відповіді на відзив (вх.№21139/20 від 02.06.2020 року) вказано, що 07.08.2019 року проведено фактичну перевірку АЗС, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «КАТРАН», розташованою за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А, за результатами якої складено акт перевірки № 153/40/32935905 від 08.08.2019 року, яким встановлено порушення вимоги ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії.

26 грудня 2019 року ГУ ДПС у Вінницькій області прийняло рішення про застосування фінансових санкцій за № 14598/6/99-00-08-05-05, в якому зазначено: «... застосувати до ТОВ «КАТРАН» фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 250000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн.).

ДПС України скасувало вказане рішення, однак 28.12.2019 року ГУ ДПС у Вінницькій області прийняло нове податкове повідомлення-рішення (форма «С») за №, в якому зазначено: «про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 250000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн.) за платежем штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва »та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Позивач не погоджується із вказаним рішення та звертається до суду про його скасування, оскільки:

по-перше, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за порушення ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», що не є ні податком, ні збором у розумінні ПК України;

по-друге, Порядком № 790 не визначено порядок застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії. Рішення, прийняте ГУ ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій, не відповідає змісту встановлених порушень.

TOB «КАТРАН», на переконання представника позивача, належно виконує вимоги законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та вважає, що надані позивачем докази доводять протиправність прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення, тому податкове повідомлення-рішення (форма «С») ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.12.2019 року за № підлягає скасуванню.

18.05.2020 року за вх.№19145/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а 12.06.2020 року за вх.№ЕП/8721/20 заперечення на відповідь на відзив. У заявах по суті вказано, що під час фактичної перевірки було встановлено факт реалізації за період 01.07.2019 пального (бензин А92, дизельне паливо ДП Евро 5, бензин А95) за готівку без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на загальну суму 94281,41 грн. Позивачем було порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Вказує, що в позовній заяві позивач жодним чином не заперечує встановленого при проведенні перевірки факту реалізації за період 01.07.2019 без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII зазначає, що з 01.07.2019 суб`єкти господарювання для провадження діяльності із роздрібної торгівлі пальним мають отримати відповідну ліцензію. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Вказує, що позивач не вірно тлумачить норми чинного законодавства, так як в даному випадку позивача не було двічі притягнуто до відповідальності. До позивача застосовано штрафну санкцію за продаж пального без відповідної на те ліцензії, та оформлено відповідним податковим повідомленням-рішенням від 28.12.2019 року за № з урахуванням рішення ДПС України та Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засідання 22.02.2021 року представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві та заперечені на відповідь на відзив.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ТОВ «КАТРАН» () зареєстроване 10.06.2004 року, взято на облік в контролюючих органах 15.06.2004 року за № 460 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області (Т.1 а.с.47-50).

Видами господарської діяльності позивача за КВЕД є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Судом встановлено, що ТОВ «КАТРАН» здійснює роздрібну торгівлю пальним на підставі ліцензії №1900237 від 03.07.2019 року з терміном дії до 03.07.2024 року на АЗС, розташованої за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області №4149 від 06.08.2019 року (Т.1 а.с.162) посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі направлень №2551 (Т.1 а.с.163) та №2552 (Т.1 а.с.164) від 07.08.2019 року проведена фактична перевірка АЗС, що розташована за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 08.08.2019 року №153/40/32935905 (Т.1 а.с.165-166).

Перевірку здійснено в присутності представника за довіреністю суб`єкта господарювання: ОСОБА_1 .

Зазначеною перевіркою встановлені порушення ТОВ «КАТРАН» ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР та вказано, що відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 17 цього ж Закону.

Такі висновки акту обґрунтовані тим, що перевіркою встановлено факт реалізації пального (бензин А92, дизельне паливо ДП Евро 5, бензин А95) за готівку без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на загальну суму 94281,41 грн. Реалізація пального здійснювалась без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у період з 01.07.2019 р. по 02.07.2019 р.

До суду відповідачем надано копію акту про відмову від отримання та підписання акту фактичної перевірки ТОВ «КАТРАН» (Т.1 а.с.168).

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 13 вересня 2019 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за №153/40/32935905 (Т.1 а.с.169) у вигляді штрафу в розмірі 250000,00 грн.

04 листопада 2019 року ТОВ «КАТРАН» на вищевказане рішення було подано скаргу до Державної податкової служби України (Т.1 а.с.15-18), за результатами розгляду якої ДПС прийняло рішення від 26.12.2019 року №14598/6/99-00-08-05-05 (Т.1 а.с.25-29), яким скаргу позивача задоволено частково, рішення про застосування фінансових санкцій за №153/40/32935905 від 13.09.2019 року скасовано та вказано Головному управлінню ДПС у Вінницькій області прийняти нове податкове повідомлення-рішення.

28 грудня 2019 року Головне управління ДПС у Вінницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення № (Т.1 а.с.171), яким на підставі вищевказаного акту перевірки та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до ТОВ «КАТРАН» 250000,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України (Т.1 а.с.20-24).

Державна податкова служба України за результатами розгляду скарги позивача 21.02.2020 року прийняла рішення №6731/6/99-00-08-05-06-06 про залишення скарги без розгляду (Т.1 а.с.30-31).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.1 вказаного Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземниих суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів (далі - Закон №2628-VIII) внесено зміни, зокрема, і у статтю 15 Закону №481/95-ВР. Цією статтею визначено правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального. Нормами зазначеної статті запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Зазначені зміни набрали чинності з 01 липня 2019 року.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Як вже вказано вище, актом перевірки, на підставі якого прийнято спірне рішення, встановлено реалізацію ТОВ КАТРАН за адресою АЗС: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А пального у період з 01.07.2019 року по 02.07.2019 року без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі.

Позивач не заперечує факту реалізації пального у період з 01.07.2019 року по 02.07.2019 року за вищевказаною адресою за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю, проте вказує на вжиття заходів для її отримання вчасно.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом дев`ятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Частиною четвертою статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Суд зазначає, що з 01.07.2019 року п. 3 ч.2 ст.2 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності № 222-VIII (далі Закон № 222-VIII) викладено у редакції, згідно якої дія цього Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (в редакції Закону № 2628-VIII).

З 18.12.2019 року, тобто після виникнення спірних правовідносин, абзацом 1 ч. 2 ст. 2 Закону України № 222-VIII визначено, що дія Закону № 222-VIII не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, що здійснюється відповідно до Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України № 222-VIII (в редакції Закону № 139-ІХ), суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, з дня внесення відомостей до ліцензійного реєстру щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Відповідно до абзацу 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 222-VIII, державна політика у сфері ліцензування ґрунтується на принципі пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави, що передбачає: у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Принципи державної політики у сфері ліцензування поширюються на порядок ліцензування всіх видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню (ч.2 ст. 3 Закону № 222-VIII).

Згідно з п.7 ч.1 ст.7 Закону № 222-VIII (в редакції, що дії з 01.07.2019 року), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля і пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

У разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття (ч.1 ст.8 Закону № 222-VIII).

У разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується (частина друга статті 20 Закону № 222-VIII).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 545, яка згідно пункту 3 набирає чинності з дня її опублікування, але не раніше 01.07.2019 року, внесено зміни до Пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, викладенням у новій редакції, згідно якого територіальні ограни ДФС (ДПС) є органом ліцензування виду господарської діяльності роздрібна торгівля пальним.

Таким чином, з 18.12.2019 року внесено зміни до абзацу першого частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, яким визначено що дія Закону № 222-VIII не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності як торгівля пальним.

При цьому, статтею 7 Закону № 222-VIII до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, віднесена торгівля пальним.

Тобто, до 18.12.2019 року дія Закону України № 222-VIII не поширювалась виключно на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення.

Оскільки спірні правовідносини виникли та тривали у період до 18.12.2019 року, слід застосовувати наведені вище норми права у редакції, чинній у такий період.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, діє принцип державної політики у сфері ліцензування, згідно якого у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Вказаний строк визначений законом як для держави, з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами.

Наведений двомісячний строк встановлений законом саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання.

З набуттям 01.07.2019 року чинності змін до Законів № 481/95-BP та № 222-VIII, визначення з 01.07.2019 року територіальних органів ДФС органами ліцензування діяльності з торгівлі пальним, та невстановленням для суб`єкта господарювання строку для приведення діяльності у відповідність до вимог закону, є порушенням вищевказаного балансу та допущення непропорційності.

Суд зазначає, що до 01.07.2019 року Закон №481/95-BP не передбачав ліцензування роздрібної торгівлі паливом. Фактично редакція цього закону зі змінами та доповненнями Законом України від 23.11.2018 року № 2628 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів розширила його дію.

Суд бере до уваги, що Закон №2268, яким були внесені зміни до Закону №481/95, набрав чинності з 01.01.2019р., крім п.п.6,17 п.2 розділу ІІ цього Закону, що набрала чинності з 01.07.2019р.

Законодавець при запровадженні ліцензування оптової торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом №222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону № 2628-VІІІ.

Вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону № 481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою №545 (набрала чинності 1 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609 виклав у новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.

Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12 червня 2019 року суб`єкт господарювання дізнався з листа ДФС від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набрання чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, у тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.

Однак, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання.

Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків.

Ураховуючи наведене, затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII.

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, необхідно взяти до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020р. у справі №400/4313/19.

У пункті 74 рішення по справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia) Європейський Суд з прав людини зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своїх обов`язків.

Також Європейський Суд з прав людини в пункті 58 у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. The Czech Republic), пункті 40 Гаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), пункту 67 Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) зазначив, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже затримка у виконанні позивачем вимог законодавства стосовно своєчасності отримання ліцензії відбулось не з вини позивача, за відсутності умислу останнього, що виключає протиправність дій платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням про застосування фінансових санкцій.

Суд при цьому бере до уваги, що ліцензія позивачу видана вже 03.07.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі Компанія Вестберга таксі Актіеболаг та Вуліч проти Швеції визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а аргументи відповідача відхиляє з вищенаведених мотивів.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3750 грн. (Т.1 а.с.6).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС у Вінницькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» () суми сплаченого судового збору у розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» (; адреса: 35-1 км шосе Одеса-Кишинів, с. Березань, Біляївський район, Одеська область, 67622) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (; адреса: Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 210280 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «С») ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.12.2019 року за № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на суму 250000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн.) за платежем Адмін. Штрафи та інші санкції (надх. коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС-рай).

Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» () суму сплаченого судового збору у розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 09.03.2021 року у зв`язку із перебуванням судді у відпустці з 04.03.2021р. по 05.03.2021р. включно.

Суддя М.М. Аракелян