Справа № 140/17569/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17569/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (далі ТзОВ Автодімсервіс, позивач) звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Поліська митниця Держмитслужби, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.11.2020 № UA 204120/2020/000370/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем укладено контракт на основі якого було придбано запасні частини для легкових автомобілів загальною фактурною вартістю 41862,09 євро, що становить згідно курсу НБУ на дату декларування 1389846,53 грн. Під час декларування заявлена загальна митна вартість товару на рівні 1392628,53 грн. за основним методом - за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються та подано до Поліської митниці Держмитслужби відповідну митну декларацію. До складових митної вартості включено (окрім фактурної вартості) додано ще вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби в сумі 2782,00 грн. Інших витрат позивач не поніс і не додавав до фактурної ціни.

Однак, Поліською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 12.11.2020 № UA 204120/2020/000370/2, яким було відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару у відношення 5 із 41 заявленої митній декларації від 11.11.2020 № UA 204120/2020/111869 товарної позиції (товар №№ 3, 4, 5, 17, 19) та митну вартість товару у відношенні вказаних 5 товарних позицій скориговано за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України (далі МК України) відповідно до цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. Щодо решти товару (36 товарних позицій) заявлена митна вартість товару визнана митним органом і не коригувалась.

Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки декларантом було надано митному органу документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Проте, митним органом проігноровано всі зазначені докази та прийнято незаконне та необґрунтоване рішення. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач нe вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митнiй декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості нe підтверджені документально тa, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене свідчить про те, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товари ґрунтуються виключно нa його припущеннях, a не на достовірних відомостях.

У свою чергу, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення, в наданих документах було встановлено розбіжності. Декларанту було запропоновано надати висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію щодо витрат, понесених покупцем згідно митних декларацій країни відправлення №20NLKHOC2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKHOCNRAU90WD56 від 02.11.2020; сертифікат якості або відповідності товару; виписки з бухгалтерської документації; платіжні документи та інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до частини шостої статті 53 МК України.

У відповідь на вимогу декларантом було надіслано картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах № , та видаткові накладні ТОВ «Автодімсервіс» по товарах ABS, зазначених у інвойсах № та №.

Листом-клопотанням від 12.11.2020 №12/11/20 директор ТОВ Автодімсервіс повідомила, що на підтвердження митної вартості додаткових запитуваних документів надіслано не буде.

Зважаючи на викладене, у зв`язку з відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та наявністю розбіжностей у поданих документах митним органом 12.11.2020 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000370/2.

Митну вартість товарів визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей, а саме: товар №3 - № UA204120/2020/109983 від 06.11.2020 РМВ 6,02 дол. США/кг; товар №4 - № UA209170/2020/076737 від 15.10.2020 РМВ 4,40 дол. США/кг; товар №5 - № UAА209120/2020/024075 від 05.10.2020 РМВ 4,23 дол.США/кг; товар № 17 - № UA100060/2020/340169 від 22.10.2020 РМВ 7,55 дол.США/кг; товар №19 - № UA204120/2020/099966 від 17.10.2020 РМВ 6,49 дол.США/кг.

Числове значення митної вартості товарів згідно прийнятого рішення становить: товар №3 - 79091,4344 грн., товар №4 -841212,1496 грн., товар №5 - 2850,3661 грн., товар №17 - 86550,1164 грн., товар №19 - 64475,0520 грн., або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення: товар №3 - 2386,29 євро, товар №4 - 25380,45 євро, товар №5 - 85,99 євро, товар №17 - 2611,33 євро, товар №19 - 1945,29 євро.

З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача вказує на те, що первинно подані документи не містили розбіжностей. Водночас, змінені первісно обрані сторонами умови поставки FCA (Інкотермс-2010) на нові - DAP-Chelm (Польща) згідно правил Інкотермс-2020 були передбачені додатковою угодою №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, яка надавалася митному органу. Сертифікат якості, пакувальний лист не міститься в переліку необхідних для підтвердження митної вартості документів згідно з частиною другою статті 53 МК України.

Щодо технічної помилки у пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 та пункті 4 додаткової угоди №9 від 22.10.2020 (помилково вказано дату контракту №102/2012 01.03.2013 замість 01.02.2013) не може розцінюватись як розбіжність у документах, що має вплив на правильність визначення митної вартості, оскільки назви обох додаткових угод і їх зміст чітко ідентифікують контракт, до якого сторони обумовили внесення змін - контракту №102/2012 від 01.02.2013.

Ні митний орган під час контролю правильності митної вартості, ні представник відповідача у відзиві не навели аргументів у чому полягають розбіжності щодо оформлення експортних декларації на товар у країні походження товару (Нідерланди) і поставка цього товару зі складу у Хелмі (Польща).

При цьому, представник позивача зазначає, що митний орган витребував документи, які не стосуються митної вартості, що визначена за основним методом (за ціною контракту). Під час контролю правильності визначення митної вартості митним органом не ставилась під сумнів фактурна ціна товару.

Також звертає увагу на те, що відповідач вибірково скоригував митну вартість товару (5 товарних позицій із 41) без наведення обґрунтування такого коригування. На думку представника позивача відповідачем штучно створені умови для невизнання заявленої декларантом митної вартості з огляду на коригування лише 5 товарних позицій із 41 задекларованої.

Разом з цим зазначає, що наявність у ЄАІС Держмитслужби інформації про іншу митну вартість подібних чи аналогічних товарів не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а також не може бути взята за основу для коригування митної вартості на підставі резервного методу. Просив позов задовольнити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 01.02.2013 між компанією «ABS All Brake Systems bv» (Ейсселстейн, Нідерланди) та ТзОВ Автодімсервіс було укладено контракт №102/2012, з подальшими змінами і доповненнями згідно з додатковою угодою №7 від 18.12.2017, Додаткової угоди №9 від 22.10.2020, відповідно до якого ТзОВ Автодімсервіс закуповує запасні частини до легкових автомобілів для подальшого імпорту в Україну (а.с. 24-36).

Відповідно до істотних умов Контракту, який за своїм видом є договором купівлі-продажу з періодичними поставками, товар постачається з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах у рахунках-фактурах на умовах FCA (Інкотермс-2010) (п.3.1 контракту). Узгоджений кінцевий асортимент, кількість, ціна, умови поставки та оплати визначаються у інвойсах (п. 3.4 контракту). Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця (п. 2.4 контракту).

В редакції Додаткової угоди №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013 сторони обрали стандартизовані умови поставки DAP-Chelm (Польща) згідно правил Інкотермс-2020.

11.11.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ 40ДЕ №UA204120/2020/111869 та пакет документів для митного оформлення ввезеного на територію України 41 одиниці товару (запасні частини для легкових автомобілів), а саме: 1) товару № 3/1 запасні частини для легкових автомобілів: частини барабанних гальм: - циліндр задній гальмівний, арт. 2045 2 шт., арт. 2049-2 шт., арт. 2734 4 шт., арт. 2736 - 3шт., арт. 2742 8 шт., арт. 2806 - 5шт., арт. 52980 2 шт.; гальмівні барабани, арт. 2325-S-2 шт., арт. 2328-S 4 шт., арт. 2376-S-2 шт., арт. 2705-S- 6 шт.; гальмівні барабани з підшипником, арт. 2749-SС- 2 шт.; циліндр задній гальмівний, арт. 52306Х 2 шт., арт. 52902Х-3 шт., арт. 52911Х 1 шт., арт. 62808Х 2 шт., арт. 62863Х-1 шт.; трос ручного гальма, арт. К10068 2 шт., арт. К 12054-1шт., арт. К18949 1 шт., арт. К19925-2 шт.; гальмівні барабани, арт. 2512-S-22шт., арт. 2721-S-20шт. Торгівельна марка: ABS, Виробник ABS All Brake Systems bv, ІТ. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 949,0000 євро, а загальну митну вартість у розмірі 952,7900 євро, що згідно курсу становить 31633,1200 грн.

2) товару № 4/1 запасні частини для легкових автомобілів: частини дискових гальм:-кожух гальмівного диска в асортименті; гальмівні диски, арт. 15112 2шт., арт. 15315 2 шт., арт., 15728 6 шт., арт. 15745 4 шт., арт. 15779 6 шт., арт. 15789 8 шт., арт. 15790 2 шт., арт. 15878 2 шт., арт., 15953 4 шт., арт. 15981 2 шт., арт. 16085 2 шт., арт. 16090 2 шт., арт. 16117 2 шт., арт. 16179 2 шт., арт. 16190 2 шт., арт. 16191 2 шт., арт. 16202 2 шт., арт. 16217 2 шт., арт. 16326 2 шт., арт. 16288 6 шт., арт. 16297 4 шт., арт. 16328 2 шт., арт. 16442 2 шт., арт. 16450 2 шт., арт. 16471 4 шт., арт. 16541 2 шт., арт. 16649 4 шт., арт., 16899 2 шт., арт. 16924 6 шт., арт. 16944 2 шт., арт. 16952 6 шт., арт. 16953 2 шт., арт. 17006 2 шт., арт. 17017 2 шт., арт. 17024 2 шт., арт. 17062 2 шт., арт. 17148- 8 шт., арт. 17151 6 шт., арт. 17355 - 8шт., арт. 17356 4 шт., арт., 17414 4шт., арт. 17432 2 шт., арт. 17434 2 шт., арт. 17459 6 шт., арт. 17502 8 шт., арт. 17503 1 шт., арт. 17504 1 шт., арт. 17525 8 шт., арт. 17531 2 шт., арт. 17534 2 шт., арт. 17541- 6 шт., арт. 17591 4 шт., арт. 17595 2 шт., арт. 17641 2 шт., арт. 17645 4 шт., арт. 17646 4 шт., арт. 17710 8 шт., арт. 17711 2 шт., арт. 17727 4 шт., арт. 17738 2 шт., арт. 17745 2 шт., арт. 17758 4 шт., арт. 17774 4 шт., арт. 17834 2 шт., арт. 17835 6 шт., арт. 17841 2 шт., арт. 17850 2 шт., арт. 17867 2 шт., арт. 17891 2шт., арт. 17910 2 шт., арт. 17937 2 шт., арт. 17963- 2 шт., арт. 17973 4 шт., арт. 17979 2 шт., арт. 18002 4 шт., арт. 18034 2 шт., арт. 18053 2 шт., арт. 18135 2 шт., арт. 18169 2 шт., арт. 18183 2 шт., арт. 18184 4 шт., арт. 18203 2 шт., арт. 18216 6 шт., арт. 18235 2 шт., арт. 18418 2 шт.; гальмівні колодки дискові в асортименті; ремкомплект гальмівних колодок дискових, арт. 1762Q- 10 шт.; гальмівні диски з підшипником, арт. 17727С 14 шт., арт. 17981С 10 шт., арт. 18165С 34 шт. Торгівельна марка: ABS, Виробник ABS All Brake Systems bv, CN. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 15990,6100 євро, а загальну митну вартість у розмірі 16045,69 євро, що згідно курсу становить 532726,5800 грн.

3) товару № 5/1 запасні частини для легкових автомобілів: частини дискових гальм: - гальмівні диски, арт. 17796-2 шт. Торгівельна марка: ABS, Виробник ABS All Brake Systems bv, ІТ. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 46,0000 євро, а загальну митну вартість у розмірі 46,1900 євро., що згідно курсу становить 1533,6800 грн.

4) товару № 17/1 запасні частини для легкових і вантажних автомобілів: частини підвіски: - ричаг підвіски, арт.210025 1шт., арт. 210049 3 шт., арт. 210060 1 шт., арт. 210064 1 шт., арт. 210077 8 шт., арт. 210123 5 шт., арт. 210735 3 шт., арт. 210761 8 шт., арт. 210762 -2 шт., арт. 210958 2 шт., арт. 210977 3 шт., арт. 210978- 2шт., арт. 210987- 2шт., арт. 211144 1 шт.; ричаг підвіски к- т, арт. 219917- 8шт; Шарова опора, арт. 20017- 5шт., арт. 220033- 2шт., арт. 220141- 6шт., арт. 220144- 5шт., арт. 220154- 10шт., арт. 220213- 2шт., арт. 220231- 1шт., арт. 220351 - 2шт., арт. 220352- 4шт., арт. 220389- 8шт., арт. 220408- 3шт., арт. 220418- 6 шт., арт. 220440 - 6шт., арт. 220464- 8шт., арт. 220499 - 2шт., арт. 220539- 1 шт., арт. 220549- 2шт., арт. 220559- 4шт; ричаг підвіски, арт. 210045 - 30шт., арт. 210046- 10 шт., арт. 210072- 20шт., арт. 210517- 20 шт., арт. 210884 60 шт.; шарова опора, арт. 220072 30 шт., арт. 220075 - 10шт., арт. 220142 20 шт., арт. 220215- 10 шт., арт. 220276- 10 шт., арт. 220431 20 шт. Торгівельна марка: ABS, Виробник: ABS All Brake Systems bv, CN. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 2149,5100 євро, а загальну митну вартість у розмірі 2152,8100 євро., що згідно курсу становить 71474,6800 грн.

5) товару № 19/1 запасні частини для легкових автомобілів: частини рульових механізмів: накінечник рульової тяги, арт. 230031- 1шт., арт. 230033- 6 шт., арт. 230038- 5шт., арт. 230044- 1 шт., арт. 230045- 8 шт., арт. 230104 4 шт., арт. 230229 5 шт., арт. 230336 - 1 шт., арт. 230337- 2 шт., арт. 230339 8 шт., арт. 230345 - 3шт., арт. 230363 10 шт., арт. 230381- 5 шт., арт. 230382 - 2шт., арт. 230653- 5 шт., арт. 230654 8 шт., арт. 230694 8 шт., арт. 230695 5 шт., арт. 230744- 2шт., арт. 230745- 2шт., арт. 230752 - 1 шт., арт. 230757- 1 шт., арт. 230831- 5шт., арт. 230920- 4 шт.; рульова тяга, арт. 240013- 2шт., арт. 240087- 1шт., арт. 240161- 5 шт., арт. 240212- 2 шт., арт. 240227- 1 шт., арт. 240232- 2шт., арт. 240378 - 2шт., арт. 240393- 8 шт., арт. 240396 2 шт., арт. 240400 5 шт., арт. 240425- 10 шт., арт. 240442- 8 шт., арт. 240444 - 6шт., арт. 240461- 6 шт., арт. 240481- 1 шт., арт. 240485- 1шт., арт. 240501- 4 шт., арт. 240558- 2шт., арт. 240565- 1 шт., арт. 240660- 2шт.; накінечник рульової тяги, арт. 230225- 10 шт., арт. 230353- 20 шт., арт. 230402- 20шт., арт. 230429- 30 шт., арт. 230430 - 10шт., арт. 230528 20 шт., арт. 230529- 20 шт., арт. 230619- 20 шт., арт. 230620- 15 шт., арт. 230679- 30 шт., арт. 230680- 20 шт., арт. 230707 - 14шт., арт. 230721- 20шт; рульова тяга, арт. 240019- 10шт., арт. 240026- 12шт., арт. 240074- 20шт., арт. 240081- 10шт., арт. 240162- 20шт., арт. 240164- 20шт., арт. 240195- 25шт., арт. 240201- 12 шт., арт. 240204- 10 шт., арт. 240221- 12 шт., арт. 240307 - 10шт., арт. 240375- 30 шт., арт. 240422- 10 шт., арт. 240427- 40 шт. Торгівельна марка: ABS; Виробник: ABS All Brake Systems bv, CN. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 1759,1900 євро, а загальну митну вартість у розмірі 1762,0500 євро., що згідно курсу становить 58501,2200 грн.

Митну вартість ввезеного 41 одиниці товару визначено за основним методом, при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 41862,09 євро, що згідно курсу становить 1389846,53 грн., а загальну митну вартість у розмірі 1392628,53 грн.

Однак, 12.11.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА204120/2020/000370/2, яким скориговано митну вартість 5 товарних позицій.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано у повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МКУ та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.; 2) за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією № UA204120/2020/111869 містять розбіжності та неточності, зокрема, 1) згідно інвойсів від 02.11.2020 №, від 02.11.2020 № умови поставки зазначені DAP Chelm; 2) відповідно до п. 3.5 контракту №102/2012 від 01.02.2013 вказано, що продавець разом з товаром зобов`язується передати наступні документи: інвойс, пакувальний лист, товаро-транспортну накладну, сертифікат якості або відповідності товару, але декларантом не надано сертифікат якості або відповідності товару, не надано платіжних доручень; 3) в пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 до контракту №102/2012 від 01.02.2013 вказано дату контракту «01.03.2013»; додаткова угода №9 від 20.10.2020, яка надана додатково та не вказана в 44 гр. митної декларації (не надана до митного оформлення), містить аналогічні розбіжності, що додаткова угода №7; 4) згідно пункту 3.1 контракту №102/2012 від 01.02.2013 вказані умови FCA Chelm. Декларації країни відправлення №20NLKHOC2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKHOCNRAU90WD56 від 02.11.2020 оформлені в країні Нідерландах.

Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів, митну вартість яких раніше визнано митними органами: товар №3 - № UA204120/2020/109983 від 06.11.2020 РМВ 6,02 дол. США/кг, товар N 4 - № UA209170/2020/076737 від 15.10.2020 РМВ 4,40 дол. США/кг, товар № 5 - № UA209120/2020/024075 від 05.10.2020 РМВ 4,23 дол. США/кг, товар № 17 - № UA100060/2020/340169 від 22.10.2020 РМВ 7,55 дол. США/кг, товар №19 - № UA204120/2020/099966 від 17.10.2020 РМВ 6,49 дол. США/кг.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію щодо витрат, понесених покупцем згідно митних декларацій країни відправлення №20NLKHOC2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKHOCNRAU90WD56 від 02.11.2020; пакувальний лист, товаротранспортна накладна, сертифікат якості або відповідності товару; випуски з бухгалтерської документації; платіжні документи.

Відповідно до частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД № UA204120/2020/109983 від 06.11.2020) та числове значення митної вартості товару №3 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 2386,2900 євро та в національній валюті України 79226,2598 грн., рівень митної вартості товару становить 6,02 дол. США/кг.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД № UA209170/2020/076737 від 15.10.2020) та числове значення митної вартості товару №4 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 25380,4493 євро та в національній валюті України - 842646,1450 грн. рівень митної вартості товару становить 4,40 дол. США/кг.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД № UA209120/2020/024075 від 05.10.2020) та числове значення митної вартості товару №5 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 86,0000 євро та в національній валюті України - 2855,2516 грн. рівень митної вартості товару становить 4,23 дол. США/кг.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД № UA100060/2020/340169 від 22.10.2020) та числове значення митної вартості товару №17 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 2611,3280 євро та в національній валюті України - 86697,6564 грн. рівень митної вартості товару становить 7,55 дол. США/кг.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД № UA204120/2020/099966 від 17.10.2020) та числове значення митної вартості товару №19 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 1945,2950 євро та в національній валюті України - 64584,9612 грн. РМВ товару становить 6,49 дол. США/кг (а.с. 15-19).

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01797. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 12.11.2020 №UA204120/2020/000370/2 (а.с. 20-21).

12.11.2020 позивачем подано нову митну декларацію № UA204120/2020/112450 за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (у графі 48 МД «відстрочення платежів» визначено по 10.02.2021) (а.с. 61-62).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме: запасних частин для легкових автомобілів… та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації №UA204120/2020/111869 від 11.11.2020 декларантом було додано, зокрема: контракт № 102/2012 від 01.02.2013; додаткову угоду №7 від 18.12.2017 до контракту №102/2012 від 01.02.2013; інвойс № від 02.11.2020; інвойс № від 02.11.2020; товаротранспортну накладну (CMR) №1169912 від 10.11.2020; договір перевезення вантажу №1/09112020 від 09.01.2020; заявку на перевезення вантажу №09/11 /20 від 09.01.2020; довідку перевізника б/н від 11.11.2020 про вартість перевезення; експортну декларацію країни походження товару (Нідерланди) №20NLKH0C2CAJD3WD54 від 02.11.2020; експортну декларацію країни походження товару (Нідерланди) №20NLKH0CNRAU90WD56 від 02.11.2020, тощо (а.с. 42-52).

Повідомленням від 11.11.2020 митний орган відповідно до статей 53, 54 МК України зобов`язав декларанта додатково надати наступні документи: 1) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) інформацію щодо витрат, понесених покупцем згідно митних декларацій країни відправлення №20NLKH0C2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKH0CNRAU90WD56 від 02.11.2020; 3) сертифікат якості або відповідності товару; 4) виписки з бухгалтерської документації; 5) платіжні документи: за власним бажанням - додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (а.с. 53-58).

На запит митного органу позивач листом-клопотанням №12/11/20 від 12.11.2020 додатково надав митному органу бухгалтерську документацію - картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених в інвойсах № та № та видаткові накладні ТОВ «Автодімсервіс» по товарах компанії ABS згідно з інвойсами № та №. При цьому, звернув увагу на безпідставність подання інших додаткових документів, оскільки зазначені розбіжності та неточності не впливають на числові значення складових митної вартості товару. У зв`язку з чим просив прийняти до уваги всі подані документи і визнати заявлену ними митну вартість товару (а.с. 59-60).

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 року у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з ненаданням додаткових документів, а саме: 1) висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) інформації щодо витрат, понесених покупцем згідно митних декларацій країни відправлення №20NLKH0C2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKH0CNRAU90WD56 від 02.11.2020; 3) сертифікату якості або відповідності товару; 4) виписки з бухгалтерської документації; 5) платіжних документів: за власним бажанням - додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до частини 6 статті 53 МК України.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально. Зокрема, відповідач зазначив про необхідність подання висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. З даного приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо витребуваної виписки з бухгалтерської документації, то відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані дані документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Щодо витребування платіжних документів про оплату за товар, то суд зазначає, що відповідно пункту 4.2 Контракту №102/2012 від 01.02.2013 оплата за товар здійснюється покупцем відповідно до порядку та умов, що передбачені в рахунках-фактурах (інвойсах).

Згідно з інвойсами № від 02.11.2020 та № від 02.11.2020 оплату за товар покупець зобов`язаний провести упродовж 60 днів з дати поставки - до 01.01.2021.

Відтак, на час декларування позивач не мав і відповідно не міг надати платіжні документи про здійснення оплати за товар.

Разом з тим, посилання Поліської митниці Держмитслужби в оскаржуваному рішенні на необхідність коригування митної вартості у зв`язку із наявністю розбіжностей та неточностей у поданих документах, а саме те, що відповідно до контракту №102/2012 від 01.02.2013 товар постачається на умовах FCA-Chelm, а у інвойсах № від 02.11.2020 та № від 02.11.2020 вказані умови поставки DAP- Chelm згідно правил Інкотермс-2020.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що як слідує з матеріалів справи між позивачем та продавцем товару була укладена додаткова угода №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, згідно якої сторони змінили первинно обрані умови поставки FCA-Chelm на нові DAP-Chelm згідно правил Інкотермс-2020.

Стандартизовані умови FCA та DAP згідно правил Інкотермс-2020 є схожими - в обох випадках ціна товару не включає вартість перевезення (фрахту), яке здійснюється за рахунок покупця. Різниця полягає у тому, що умови FCA передбачають включення до ціни товару вартості завантаження на транспортний засіб покупця, а умови DAP не передбачають цього, якщо сторони контракту не передбачили іншого. Однак, відповідно до пункту 2.3. контракту №102/2012 від 01.02.2013 сторони обумовили, що ціна товару включає у себе також вартість його завантаження на транспортний засіб покупця.

Таким чином, доводи митного органу про розбіжності у поданих документах щодо умов поставки (FCA/DAP) і їх вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставними.

Щодо твердження митного органу про ненадання сертифікату якості або відповідності товару, платіжних доручень, то суд їх до уваги також не приймає, з огляду на те, що сертифікат якості, пакувальний лист не міститься в переліку необхідних для підтвердження митної вартості документів згідно з частиною другою статті 53 МК України.

Стосовно твердження Поліської митниці Держмитслужби в оскаржуваному рішенні на необхідність коригування митної вартості у зв`язку із наявністю розбіжностей та неточностей у зазначенні дати контракту «01.03.2013» у пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 та додатковій угоді №9 від 20.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, то суд зазначає, що сторонами під час укладення додаткової угоди було допущено технічну помилку у пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 та додаткової угоди №9 від 22.10.2020, а саме помилково вказано дату контракту №102/2012 від 01.03.2013 замість 01.02.2013.

Вказане, на думку суду, не може розцінюватись як розбіжність у документах, що має вплив на правильність визначення митної вартості, оскільки назви обох додаткових угод і їх зміст чітко ідентифікують контракт, до якого сторони обумовили внесення змін - контракт №102/2012 від 01.02.2013.

Також суд зазначає, що відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Подані документи не містили розбіжностей, ознаки підробки документів відсутні, усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, яка підлягає сплаті за товар, у документах наявні.

У тому числі, ціна товару, яка підлягає сплаті, підтверджується інвойсами № від 02.11.2020 та № від 02.11.2020. Додатковим підтвердженням фактурної вартості (ціни, що підлягає сплаті за товар) є експортні декларації країни походження товару (Нідерланди) №20NLKH0C2CAJD3WD54 від 02.11.2020, №20NLKH0CNRAU90WD56 від 02.11.2020

На підтвердження витрат, пов`язаних з транспортуванням товару до місця ввезення в Україну надано товаротранспортну накладну СМR №1169912 від 10.11.2020; договір перевезення вантажу №1/09112020 від 09.01.2020; заявку на перевезення вантажу №09/11/20 від 09.01.2020 та довідку перевізника б/н від 11.11.2020 з розрахунком вартості перевезення кожного з трьох консолідованих вантажів, що перевозився одночасно, у тому числі спірний вантаж.

Суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах з огляду і на ту обставину, що відповідач визнав заявлену позивачем митну вартість щодо 36 товарних позиціях із 41 задекларованих і відмовив у визнанні та скоригував митну вартість лише по 5 товарних позиціях, без обґрунтування такої вибірковості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Матеріали справи містять усі документи, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість спірного товару № 3 в розмірі 952,7900 євро, товару № 4 в розмірі 16045,6900 євро, товару № 5 в розмірі 46,1900 євро, товару № 17 в розмірі 2152,8100 євро та товару № 19 в розмірі 1762,0500 євро, з врахуванням понесених витрат на транспортування.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митних декларацій МД № UA204120/2020/109983 від 06.11.2020 рівень митної вартості товару становить 6,02 дол. США/кг., МД № UA209170/2020/076737 від 15.10.2020 рівень митної вартості товару становить 4,40 дол. США/кг, МД № UA209120/2020/024075 від 05.10.2020 рівень митної вартості товару становить 4,23 дол. США/кг, МД № UA100060/2020/340169 від 22.10.2020 рівень митної вартості товару становить 7,55 дол. США/кг та МД № UA204120/2020/099966 від 17.10.2020 рівень митної вартості товару становить 6,49 дол. США/кг, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в поданих до митного оформлення документах, ціна товару визначена за одиницю, тоді як митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на митні декларації, де визначено митну вартість товарів не за одиницю товару, а за кілограм.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.11.2020 № UA 204120/2020/000370/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 04.12.2020 №3930 (а.с. 12).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14755,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової (правничої) допомоги №133/20 від 03.12.2020, рахунку на послуги правничої допомоги № 133/20 від 03.12.2020, платіжного доручення від 03.12.2020 № 3926, акту надання послуг № 133/20-1 від 22.01.2021 позивач сплатив Адвокатському бюро «Сергій Степанюк і Партнери» авансовий платіж в загальній сумі 15000,00 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту надання послуг № 133/20-1 від 22.01.2021 складається з: усної консультації клієнта щодо способів захисту праві і законних інтересів 1135,00 грн. (1 год.); складання адміністративного позову 11350,00 грн. (10 год). та супровід адміністративної справи 2270,00 грн. (2 год), всього в сумі 14755,00 грн. Вартість однієї години роботи визначена у розмірі 1135,00 грн.

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за наявності заперечення сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З огляду на вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що підготовка даного позову за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів у реєстрі не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову тривалістю у 10 год. та вартістю таких послуг у розмірі 11350,00 грн. за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів реєстрі не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4540,00 грн., що становить вартість послуг із написання та подання до суду позовної заяви тривалістю 4 год.

Всі інші витрати зазначені в акті приймання-виконаних робіт не пов`язані з розглядом справи та охоплюються написанням та поданням до суду позовної заяви.

Крім того, суд зазначає, що дана справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Отже, решту витрат повинен понести позивач.

Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4540,00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 12.11.2020 № UA 204120/2020/000370/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. А. Марцинюка, 35, ).

Відповідач: Поліська митниця Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ).

Суддя Р.С. Денисюк