Справа № 520/6411/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р.Справа № 520/6411/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Мар`єнко Л.М.) від 07.08.2020 року (повний текст рішення складено 12.08.20 року) по справі № 520/6411/2020

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо не надання позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба надати позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та Міністерство оборони України скласти, належно оформити та погодити відповідно до своїх функціональних обов`язків всі документи відповідно до Порядку атестування громадян України до присвоєння первинного і чергових військових звань офіцерського складу запасу, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 27.03.2018 №130, та Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, щодо присвоєння первинного військового звання "молодший лейтенант запасу" позивачу, який пройшов повний курс військової підготовки офіцерів запасу в Харківському національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, склав Військову присягу на вірність українському народові.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що пройшов навчання на факультеті офіцерів запасу за контрактом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, основним напрямком діяльності якого є підготовка військовослужбовців, склав іспити та присягу на вірність Українському народові, отримав диплом, внаслідок чого мав легітимні сподівання на присвоєння йому первинного військового звання молодший лейтенант запасу. Проте, відповідачем проігноровані законні вимоги позивача щодо надання йому направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою оформлення атестаційного листа, у зв`язку з чим, позивач позбавлений права на присвоєння йому військового звання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо не надання позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби.

Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба надати позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь позивача у розмірі 840,80 грн.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права. Вказує, що оскільки позивач не поступає та не навчається на факультеті підготовки офіцерів запасу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, то підстави для видачі йому направлення на медичний огляд вже після закінчення військової підготовки відсутні. При цьому, проходження медичного огляду позивачем є недоцільним, оскільки не вирішує питання атестування його до офіцерського складу, через те, що атестування до присвоєння військового звання офіцерського складу запасу відбувається у разі можливості призову громадянина. Натомість, позивач вже перебуває на службі в Національній поліції України та йому надано відстрочку від призову.

Представник позивача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу без змін.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач та його представник у судових засіданнях заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 30.10.2017 року між ОСОБА_1 та Харківським національних університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба було укладено контракт №313/9 про військову підготовку за програмою підготовки офіцера запасу, згідно якого, після закінчення громадянином навчання за програмою підготовки офіцерів запасу в Університеті і здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, організувати проведення його атестування на присвоєння військового звання молодший лейтенант запасу (п.2.34 контракту).

Позивач пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу та 27.07.2019 року прийняв військову присягу на вірність Українському народові, що підтверджується записом у посвідченні про приписку до призовної дільниці та не заперечувалось сторонами. Також, у 2019 році позивач закінчив Національний аерокосмічний університет ім.М.Є. Жуковського Харківський авіаційний інститут та здобув ступінь вищої освіти бакалавр.

Позивач вказував, що на неодноразові звернення до начальника відділу кадрів факультету офіцерів запасу за контрактом Харківського національної університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з проханням надати направлення на проходження військово-лікарської комісії за місцем перебування на військовому обліку, з метою його атестування з присвоєнням первинного військового звання молодший лейтенант запасу, йому було відмовлено з посиланням на відсутність перебування його на військовою обліку військовозобов`язаних у районному військкоматі за місцем проживання, у зв`язку з прийняттям на службу в поліції.

Разом з тим, у відповідь на адвокатський запит, Зміївський районний військовий комісаріат Харківської області повідомив, що позивач з 17.04.2014 року по теперішній час перебуває на військовому обліку у Зміївському РВК Харківської області.

На адвокатський запит до начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо надання інформації про причини не внесення позивача у семиденній строк після складання Військової присяги на вірність Українському народові до списку громадян України, що включені до проекту наказу Міністра оборони України про присвоєння первинного військового звання офіцерського складу запасу - відповідач надав відповідь, що позивач не внесений до списку через непредставлення висновку військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби, який має бути підставою для оформлення атестаційного листа. Також відповідач зазначив, що атестування позивача з присвоєнням йому первинного військового звання молодший лейтенант запасу можливе в разі перебування його на військовому обліку військовозобов`язаних у районному військкоматі за місцем проживання та проходження ним військово-лікарської комісії за місцем перебування на військовому обліку.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не надано позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби, а тому належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача у судовому порядку надати направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби. З приводу решти позовних вимог суд дійшов висновку про їх передчасність.

Згідно ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

З урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача відповідних доводів в цій частині не містить.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.02.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Підготовка громадян України до військової служби включає, зокрема, військову підготовку у закладах вищої освіти за програмою підготовки офіцерів запасу (ч.1ст. 8 Закону №2232-ХІІ).

У відповідності до частин 1, 2, 4, 5, 8 статті 11 Закону №2232-ХІІ, військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.

Військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу на добровільних засадах проходять громадяни України, які мають або здобувають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів закладу вищої освіти як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.

Перелік закладів вищої освіти, на базі яких здійснюється військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, погодженим з відповідними центральними органами виконавчої влади. Військові навчальні підрозділи є структурними підрозділами таких закладів вищої освіти. Рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію військових навчальних підрозділів приймається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, погодженим із центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади вищої освіти.

Відповідно до статті 11 Закону №2232-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 01.02.2012 року №48 затверджено Порядок проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - Порядок №48), який визначає процедуру проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка).

Вказаним Порядком включено Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до переліку закладів вищої освіти, на базі яких проводиться військова підготовка.

Відповідно до п.2 Порядку №48, військову підготовку на добровільних засадах проходять громадяни України, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Громадяни можуть проходити військову підготовку за умови відповідності спеціальностей, які вони мають або за якими здійснюється їх підготовка у закладі вищої освіти, військово-обліковій спеціальності, за якою проводиться підготовка офіцерів запасу.

Метою проведення військової підготовки є забезпечення Збройних Сил, інших військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби необхідною кількістю військовонавчених громадян для виконання військового обов`язку в запасі, проходження військової служби за контрактом або за призовом осіб офіцерського складу, проходження служби у військовому резерві Збройних Сил та інших військових формувань, а також забезпечення реалізації права громадян на рівні можливості у виборі професії шляхом здобуття додаткових знань, умінь і навичок, необхідних для належного виконання військового обов`язку в запасі у мирний час, обов`язків військової служби у воєнний час та для майбутньої професійної діяльності.

Пунктами 15-16, 18, 19 Порядку №48 визначено, що громадяни, які мають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли теоретичний і практичний курс навчання з військової підготовки у відповідному військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі та комплексні практичні заняття з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки та тактичної медицини, залучаються до проходження навчального збору, передбаченого програмою військової підготовки.

Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти.

Під час навчального збору на громадян поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори. Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у вищих військових навчальних закладах (військових інститутах), які мають відповідну матеріально-технічну базу для проведення практичного навчання.

Навчальний збір проводиться з метою удосконалення професійних навичок громадян, набутих ними під час засвоєння програми військової підготовки у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі, виконання вправ із стрільби, керування військовою технікою та виконання інших навчально-бойових завдань.

Проведення навчального збору є завершальним етапом військової підготовки.

Тривалість навчального збору за всіма військово-обліковими спеціальностями становить 30 діб.

Навчальний збір завершується складенням громадянами екзамену. Випускний екзамен приймається екзаменаційною комісією, до складу якої включаються представники органів військового управління Збройних Сил та інших військових формувань.

Відповідно до пунктів 20-22 Порядку №48, після складення випускного екзамену громадяни складають Військову присягу (крім тих, хто її вже склав) в урочистих умовах згідно з порядком, установленим Статутом внутрішньої служби Збройних Сил.

На громадян, які пройшли повний курс військової підготовки та склали Військову присягу, оформлюються атестаційні матеріали.

Громадянам, які пройшли повний курс військової підготовки та атестовані до офіцерського складу, присвоюється первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивач у період з 01 липня 2019 року по 30 липня 2019 року був відряджений для проходження навчального збору, що підтверджується листом №350/176/115-1093/178ЛС від 27.05.2019 року (а.с.22).

При цьому, у 2019 році позивач закінчив Національний аерокосмічний університет ім.М.Є.Жуковського Харківський авіаційний інститут та здобув ступінь вищої освіти бакалавр, напрям підготовки Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології, а військову присягу на вірність Українському народові прийняв 27.07.2019 року.

На підставі викладеного, у позивача наявні умови для присвоєння відповідного первинного військового звання офіцера запасу, зокрема, має освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра; пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; склав встановлені іспити.

Порядок оформлення вищими військовими навчальними закладами (далі - ВВНЗ), військовими навчальними підрозділами закладу вищої освіти (далі - ВНП ЗВО) документів для присвоєння первинного військового звання офіцерського складу та подання їх відповідному органу визначений Порядком атестування громадян України до присвоєння первинного і чергових військових звань офіцерського складу запасу, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 27.03.2018 року №130 (далі - Порядок №130).

Відповідно до пункту 2розділу І Порядку №130, атестування громадян України до присвоєння військових звань офіцерського складу запасу - комплекс заходів, який здійснюється військовими частинами, міськими (об`єднаними міськими), районними (об`єднаними районними), районними у містах (об`єднаними районними у містах) військовими комісаріатами (далі - районні військові комісаріати), вищими військовими навчальними закладами або військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти (далі - ВВНЗ або ВНП ЗВО) та спрямований на всебічне вивчення й оцінювання рівня військової підготовки, ділових, моральних, психологічних якостей осіб, кандидатури яких подаються до присвоєння первинних і чергових військових звань, підготовку для цього необхідних атестаційних матеріалів та прийняття відповідного рішення.

Згідно пунктами 4, 5 розділу І Порядку №130, атестаційні матеріали - комплект документів, які опрацьовуються у військовій частині, військовому комісаріаті та ВВНЗ або ВНП ЗВО та подаються для видання відповідного наказу. Атестаційний лист - основний документ, що відображає атестування громадян України до присвоєння первинних і чергових військових звань офіцерського складу запасу.

У відповідності до положень пункту 4 розділу ІІ Порядку №130, ВВНЗ або ВНП ЗВО здійснюють оформлення атестаційних листів та інших атестаційних матеріалів на громадян України, які здобули вищу освіту за ступенем вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка) та склали встановлені іспити.

У семиденний строк після складання Військової присяги на вірність Українському народові ВВНЗ та ВНП ЗВО складають список громадян України, що включені до проекту наказу Міністра оборони України про присвоєння первинного військового звання офіцерського складу запасу, та в цей самий строк надсилають його до районних військових комісаріатів за місцем перебування громадян на військовому обліку (місцем проживання).

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що допуск позивача до прийняття присяги на вірність Українському народові та проходження зборів свідчить про проходження ним усіх визначених Порядком №48 етапів військової підготовки, тобто позивачем дотримано умов, за яким Закон №2232-ХІІпередбачає присвоєння відповідного первинного військового звання офіцера запасу, а саме, має освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра; пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; склав встановлені іспити.

Разом з тим, листом від 31.01.2020 року №350/176/115-1093/11ПС відповідач повідомив, що позивач не був включений до проекту наказу Міністра оборони України про присвоєння первинного військового звання молодший лейтенант запасу через відсутність (непредставлення) у 2019 році висновку військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби, який має бути підставою для оформлення атестаційного листа. Відповідно, також не був включений до списку, направленого до Зміївського районного військкомату, де він був знятий з обліку військовозобов`язаних згідно з вимогами пункту 6 статті 59 Закону України Про Національну поліцію. Атестаційний лист відносно не був складений через відсутність (непредставлення) у 2019 році висновку військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби (а.с. 14).

Натомість, згідно листа Зміївському РВК Харківської області №393 від 04.03.2020 року вбачається, що позивач з 17.01.2014 року по теперішній час перебуває на військовому обліку у Зміївському РВК Харківської області, та позивачу була надана відстрочка до 18.10.2024 року відповідно до п.13 ст.17 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

На підставі викладеного, відповідачем протиправно не надано позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби.

При цьому, оскільки саме внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач не був направлений на проходження військово-лікарської комісії під час дії контракту про військову підготовку за програмою підготовки офіцера запасу, то посилання скаржника на факт її закінчення не може бути визнано в якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо не надання позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби є протиправною.

Як встановлено частиною 1статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Посилання скаржника на недоцільність проходження позивачем медичного огляду, у зв`язку з тим, що це не вирішує питання атестування його до офіцерського складу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивачів є зобов`язання відповідача надати позивачу направлення на проходження військово-лікарської комісії районного військового комісаріату про його придатність до військової служби.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі №520/6411/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 10.03.2021 року