Справа № 756/272/21
Суддя: Тиха О. О.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10.03.2021 Справа № 756/272/21
Справа №756/272/21
Провадження №2-а/756/78/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сілантьєвої В.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козара Дмитра Костянтиновича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козара Дмитра Костянтиновича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козарем Д. К.13.11.2020 року відносно позивача було винесено постанову серії ДП18 №803508 про накладення адміністративного стягнення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 09.11.2020 о 10:20 Синельниківський р-н на перехресті автомобільних доріг М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта-Ялта» та Т-04-01 «Дніпро - Васильківка - Покровське - Гуляйполе - Пологи - Мелітополь» начальник Служби мобільних доріг в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за утримання вказаної дороги, не вжив своєчасних заходів з ремонту ям глибиною 6/10 см, які знаходились на проїзній частині, а за неможливості це зробити, не вжив заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху на вказаній ділянці, чим порушив вимоги п. 3.1.1, 3.1.2, п. 3.4. ДСТУ 3587-97 та п. 1.1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що 22.04.2019 року між Службою автомобільних доріг в Дніпропетровській області (замовник) та ТОВ "Автомагістраль-Південь" (виконавець) було укладено Договір №ЕУ-А-3 про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області. Умовами договору передбачена відповідальність виконавця за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно з діючими нормативами при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а також перед третіми особами, в тому числі щодо відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Автомобільна дорога М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534 (включно з ділянкою на км 228+410) входить до переліку автомобільних доріг, які є предметом зазначеного договору.

Таким чином, вважає, що вказані факти виключають можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №803508 від 13.11.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито провадження в справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.02.2021 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

16.02.2021 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козарем Д.К. надіслано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначає, що ним 13.11.2020 року було винесено оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП у зв`язку з порушенням вимог п. 3.1.1, 3.1.2, п. 3.4. ДСТУ 3587-97 та п. 1.1.5 ПДР України.

Вказує про те, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та жодних порушень при її складанні допущено не було, оскільки рішення було прийнято уповноваженою на те посадовою особою та згідно з нормами діючого законодавства. Зазначає, що позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме: відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі, проте жодних переконливих доводів своєї невинуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не надано. Вважає пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Крім того, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України та є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення. Процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, але відеозапису з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі Управління патрульної поліції згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео. Додатково зазначив, що під час вирішення судами справ і приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанов» (інших рішень) про притягання до адміністративної відповідального протиправною чинним законодавством не передбачено.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, залученого судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надіслав суду письмові пояснення, аналогічні за змістом до відзиву, наданого відповідачем.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2020 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козарем Д.К. винесено постанову серії ДП18 №803508, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 09.11.2020 о 10:20 Синельниківський р-н на перехресті автомобільних доріг М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта-Ялта» та Т-04-01 «Дніпро - Васильківка - Покровське - Гуляйполе - Пологи - Мелітополь» начальник Служби мобільних доріг в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою. відповідальною за утримання вказаної дороги, не вжив своєчасних заходів з ремонту ям глибиною 6/10 см, які знаходились на проїзній частині, а за неможливості це зробити, не вжив заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху на вказаній ділянці, чим порушив вимоги п. 3.1.1, 3.1.2, п. 3.4. ДСТУ 3587-97 та п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, полягає серед іншого у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Відповідно до ст.ст. 8, 10 Закону України "Про автомобільні дороги" власником автомобільних доріг загального користування є держава в особі уповноваженого органу Державного управління автомобільними дорогами - Державної служби автомобільних доріг України, правонаступником якого є Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор).

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198.

Пунктом 2 Правил визначено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що власники автомобільних доріг або уповноважені ними органи у сфері дорожнього руху можуть передавати права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

Автомобільна дорога Автомобільна дорога М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534 (включно з ділянкою на км 228+410) знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

З метою забезпечення покладених обов`язків щодо утримання автомобільних доріг загального користування Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області укладаються договори підряду з підприємствами на виконання робіт та надання послуг.

22.04.2019 року між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та ТОВ «Автомагістраль-Південь», укладено договір №ЕУ-А-3, за умовами якого виконавець узяв на себе обов`язок надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Дніпропетровській області, до яких відноситься, зокрема автомобільна дорога М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534, з 22 квітня 2019 року до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 1.11 договору від 22.04.2019 року № ЕУ-А-3 на період дії цього договору та протягом гарантійного періоду виконавець відповідно до Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про автомобільні дороги" та норм глави 82 ЦК України у повній мірі відповідає за належне утримання автомобільної дороги, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової та немайнової шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода трапилась з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини виконавця.

Отже, на час дії договору від 22 квітня 2019 року № ЕУ-А-3 обов`язок щодо експлуатаційного утримання автомобільної дороги М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534 (включно з ділянкою на км 228+410) покладено на ТОВ "Автомагістраль-Південь", а її службові особи відповідають за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні згаданої автомобільної дороги.

Зважаючи на те, що правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , вчинене за час дії вищевказаного договору, начальник Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області не є особою, відповідальною за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534 (включно з ділянкою на км 228+410), а тому не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів (ст. 280 КУпАП).

Пунктом 3.1 ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану" (далі - ДСТУ 3587-97) визначено вимоги до покриття проїзної частини.

Підповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1.

За приписами пп. 3.1.2 п. 3.1 ДСТУ 3587-97 гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І - III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Пунктом 3.4 ДСТУ 3587-97 визначено вимоги до розміщення зелених насаджень.

За приписами п. 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07 листопада 2015 року № 1395, при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

Належним доказом доведення інкримінованого позивачеві правопорушення, виходячи з його природи, є фіксація стану покриття проїзної частини автодороги з описом осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів, (замір їх площі, глибини) в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, що і підтверджувало б факт, що стан автомобільної дороги М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534 (зокрема, на ділянці 228+410 км) не відповідає вимогам пп. 3.1.1, 3.1.2, п. 3.4 ДСТУ 3587-97.

Проте, акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, який би відповідав формі, встановленій у додатку 2 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07 листопада 2015 року № 1395, відповідач суду не надав.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У своєму відзиві на позов відповідач наголошує на тому, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою та з додержанням процедури, передбаченої ст. 258 КУпАП, відповідно до якої посадові особи можуть виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу. Проте, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 оскаржує постанову з інших підстав, а вказані обставини позивачем не спростовуються.

Представником відповідача до відзиву не надано доказів на спростування доводів позивача, що він не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області було укладено договір №ЕУ-А-3, відповідно до якого ТОВ «Автомагістраль-Південь» відповідає за експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Дніпропетровській області, до яких відноситься, зокрема автомобільна дорога М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта -Ялта» на км 195+495 км - 255+534.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Отже, відповідач правомірність свого рішення не довів, а обставини, викладені у його відзиву не спростовують доводів позивача.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2020 року серії ДП18 №803508 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козара Дмитра Костянтиновича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 803508 від 13.11.2020 року, винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Козарем Дмитром Костянтиновичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Тиха