Справа № 280/7673/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/7673/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 02.12.2020 року) у справі № 280/7673/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, -

в с т а н о в и в:

27.10.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 10.06.2020 року за №8-4970/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»; зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності із кадастровим номером :19:013:0001 орієнтовною площею 2.0000 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через адвоката, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення повністю та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначалось, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку, проте, що відповідно до графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки додані позивачем до заяви від 12.05.2020 року з відомостями Публічної кадастрової карти України, вбачається, що бажане місце розташування земельної ділянки зазначене позивачем, входить до складу земельної ділянки Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області щодо якої прийнято рішення від 17.10.2019 року № 8-1799/15-19-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами». Апелянт вказував, що через власний електронний кабінет веб-ресурсу електронних послуг Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру («Кадастр 2.0») подав до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області клопотання №ЗВ-020, яким просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2га (кадастровий номер :19:013:0001), яка розташована на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, та наказом від 10.06.2020 №8-4970/15- 20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з підстави, що місце розташування земельної ділянки не відповідає ч. 7 ст. 118, ч. 3,4 ст. 136 Земельного кодексу України. Оскаржуваний наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в частині підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є необгрунтованим, тобто таким, що не містить наведення фактичних обставин що підтверджують покликання відповідача до невідповідності місцерозташування земельної ділянки вимогам законодавства. Фактичні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою було викладено відповідачем лише в листі-відповіді від 16.10.2020 №29-8-0.3-4759/2-20 на адвокатський запит, в якому вказано, що запитувана земельна ділянка включена до переліку ділянок, право оренди на які буде продано на конкурентних засадах шляхом проведення земельних торгів, але в оскаржуваному наказі такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не наведено, не конкретизовано, які невідповідності відповідач мав на увазі, тобто у вказаному рішенні суб`єктом владних повноважень не зазначено, у чому полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, генеральним планам населених пунктів, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Апелянт вказував, що доводи відповідача спростовуються відомостями з веб-ресурсу електронних послуг Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з розділу Оголошення про проведення земельних торгів, з яких слідує, що станом як на дату винесення оскаржуваного наказу, так і на час подання даного позову, спірна земельна ділянка із кадастровим номером :19:013:0001, яка розташована на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, на земельні торги не виставлена. Апелянт вказував, що відповідно до пункту «в» частини З статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га. Та з відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеутрою не можливо встановити, яким саме вимогам нормативно-правових актів не відповідає місце розташування спірної земельної ділянки, що свідчить про неповний розгляд/надання відповіді на клопотання, та, як наслідок, неправомірність такого наказу. Апелянт зазначав, що Земельним кодексом України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності, право на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. Включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, може бути законною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, вказана підстава має бути зазначена у самому наказі про відмову у наданні такого дозволу та підтверджуватись належними доказами. На час винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів та не надав документального підтвердження виконання наказу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.10.2019 року №8-1799/15-19-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які пропонуються до продажу на земельних торгах» в частині спірної земельної ділянки. Відносно позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності із кадастровим номером :19:013:0001 орієнтовною площею 2.0000 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, вказано, що способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_1 просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області з орієнтовним місцем розташування, яке зазначив у графічному матеріалів до своєї заяви, проте, наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.10.2019 року №8-1799/15-19-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які пропонуються до продажу на земельних торгах», дана земельна ділянка, яку позивач бажає отримати, включена до переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах, а тому, відповідно до частини 3 статті 136 Земельного кодексу України, вона не може бути відчужена (передана у власність/користування). Суд першої інстанції вказував, що порівнюючи графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки, додані позивачем до заяви з відомостями додатку до наказу, вбачається, що бажане місце розташування земельної ділянка зазначене позивачем, входить до складу земельної ділянки щодо якої прийнято рішення про визначення переліку земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах. Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 12.05.2020 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням № 3В-020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га (кадастровий номер :19:013:0001), яка розташована на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, до клопотання додано графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки. Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області 10.06.2020 року наказом №8-4970/15-20-СГ, відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав того, що місце розташування земельної ділянки не відповідає ч. 7 ст. 118, ч. 3,4 ст. 136 Земельного кодексу України.

Також встановлено, що листом № 29-8-0.3-4759/2-20 від 16.10.2020 року, що є відповіддю на адвокатський запит, адвоката ОСОБА_2 повідомлено, що наказ №8-4970/15-20-СГ від 10.06.2020 року було прийнято Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області у зв`язку з тим, що місце розташування запитуваної ОСОБА_1 земельної ділянки не відповідає ч. 7 ст. 118, ч. 3,4 ст. 136 Земельного кодексу України, запитувана ОСОБА_1 , земельна ділянка включена до переліку ділянок, право оренди на які буде продано на конкурентних засадах шляхом проведення земельних торгів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.10.2019 року №8-1799/15-19-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які пропонуються до продажу на земельних торгах» включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах земельні ділянки, згідно переліку, серед яких ділянка з кадастровим номером :19:013:0001 площею 5,3100 га.

Відповідно до графічного матеріалу, доданого ОСОБА_1 , щодо розташування земельної ділянки площею 5,31 га, з кадастровим номером :19:013:0001, така знаходиться у державній власності, з цільовим призначенням 16.00 землі запасу.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116, ч. 1, 2, 4, 6, 7, 9, 10 ст. 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 122, ч. 1, 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування. Рішення приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

ОСОБА_1 до клопотання від 12.05.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, надав графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовляючи у наданні дозволу вказало, що місце розташування земельної ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_1 , не відповідає ч. 7 ст. 118, ч. 3, 4 ст. 136 ЗК України. Частиною 3 ст. 136 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Тобто Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області при відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність посилалось на норму Земельного кодексу України, за якою земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, надаватися у користування до завершення торгів.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 134, ч. 2, ч. 3 ст. 135, частин 1- 3 ст. 136 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів. Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів. Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови. Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Як вказано судом вище, наказом від 17.10.2019 року №8-1799/15-19-СГ на земельні торги продажу права на земельну ділянку, виставлено земельну ділянку з кадастровим номером :19:013:0001 площею 5,3100 га. ОСОБА_1 не заперечує, що бажає взяти дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах земельної ділянки з кадастровим номером :19:013:0001, яка визначена на торги.

Не встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :19:013:0001 виключена з переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 10.06.2020 року за №8-4970/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», є правомірним.

При вирішені спору, суд апеляційної інстанції керується правовими позиціями, встановленими Верховним Судом у постановах від 12.10.2020 року у справі №815/203/17, від 22.04.2020 року у справі №823/1267/16, від 29.07.2020 року у справі №815/3474/17, від 23.01.2020 року у справі №620/1058/19, від 02.10.2018 року у справі №806/3708/15, від 02.10.2018 року у справі №806/3708/15.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі, коли його вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 280/7673/20 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова