Справа № 95зп-21/160
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
12 березня 2021 р.Справа №95зп-21/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі,-
11.03.2021 представник позивача, адвокат ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження по справі, в якій просить суд:
- зупинити стягнення у виконавчому провадженні №63446517, відкритого 29.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем для виконання виконавчого напису від 28.01.2018 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі;
-зупинити продаж арештованого майна ОСОБА_1 , а саме: квартири по АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі;
-заборонити будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями квартиру по АДРЕСА_1 (п.п.2, 4 ч.І ст.150 ЦПК України).
В обгрунтування заяви про забезпечення позову до відкриття провадження зазначено, що заявник на підставі свідоцтва про право на спадщину та угоди про розподіл спадкового майна, стала власником квартири по АДРЕСА_1 , у якій вона разом зі своїм сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають починаючі з 2007 року та по сьогодні. Інше житло у заявниці відсутнє.
10.03.2021 ОСОБА_2 як представник ОСОБА_1 , ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №63446517, відкритого 29.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем для виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про звернення стягнення на Квартиру. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", щодо погашення заборгованості свого сина ОСОБА_3 . До моменту ознайомлення, заявниця не знала про існування відносно неї вказаного виконавчого провадження.
Згідно до чого, боржнику стало відомо про наявність у матеріалах №63446517 звіту про оцінку квартири по АДРЕСА_1 , у якій вона разом зі своїм сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають починаючі з 2007 року та по сьогодні. Інше житло у заявниці відсутнє.
На підставі Звіту про оцінку квартири, приватний виконавець склав заявку на реалізацію Квартири. Аукціон призначено на 17.03.2021.
З вищевказаними діями приватного виконавця заявник не згодна, оскільки:
1)Квартира використовується заявником як місце постійного проживання, тому не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом прийняття відносно Квартири виконавчого напису як забезпечення виконання умов договору за кредитним договором укладеного в іноземній валюті (аналогічний правовий висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати ВС від 20.11.2019 р. у справі №802/1340/18-а, від 19.05.2020 р. у справі №644/3116/18 та постанові ВС від 02.09.2020 р.);
2)заявниця не погоджується із звітом про оцінку Квартири, оскільки оцінщик оцінив квартиру за заниженою вартістю, тому що взагалі не заходив до квартири, не проводив внутрішній огляд Квартири та підчас проведення оцінки застосував невірний методичні підходи з визначення вартості Квартири.
Зазначено, що з огляду на вказані обставини, заявник буде в подальшому звертатися до суду з відповідним позовом про визнання протиправними дій приватного виконавця та неправомірним звіту про оцінку квартири з метою його скасування.
При цьому, факт існування небезпеки продажу на торгах арештованого майна до завершення справи, що, у разі задоволення в подальшому вимог поданого позову, матиме місце порушення у виконавчому провадженні прав як стягувача, так і боржника. Отже, є необхідність до завершення розгляду справи зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.
Отже, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а тому останній звернувся до суду з даною заявою про забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку наступних висновків.
Кодексом адміністративного судочинства України встановлені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.
Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Згідно із частиною четвертою ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У відповідності до пункту першого частини першої ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
При цьому частиною п`ятою ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
З вищенаведеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Статтею 150 та частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Так, суд зазначає, що заявником не зазначено відповідача у заяві про забезпечення позову до відкриття провадження у справі. Отже, суду не зрозуміло статус учасника справи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» не є суб`єктом владних повноважень.
Крім того, заявник не навів аргументів, які свідчили б про те, що не зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63446517, відкритого за виконавчим документом, виконавчим написом нотаріуса від 28.01.2018 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що спосіб забезпечення позову має бути співмірним заявленим позовним вимогам.
Окрім цього суд зазначає, що заявник звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до подання позову та відкриття провадження. Хоча в заяві зазначено про подальше звернення до суду з відповідним позовом про визнання протиправними дій приватного виконавця та неправомірним звіту про оцінку квартири, однак заявник не вказав які дії приватного виконавця є протиправними та зазначив про не згоду із звітом про оцінку квартири.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63446517, відкритого 29.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем для виконання виконавчого напису від 28.01.2018 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі, суд вважає що заява про забезпечення позову до відкриття провадження у справі в цій частині не підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що не зрозуміло які саме дії приватного виконавця заявник буде оскаржувати та не згода із звітом оцінки квартири, яке є предметом іпотеки.
Також суд, звертає увагу, що заяву про забезпечення позову подано до подання позовної заяви та відкриття провадження, отже, суд не може встановити предмет спору, та як наслідок визначити підсудність.
Разом з тим, заявник в прохальній частині заяви просить, зокрема, зупинити продаж арештованого майна ОСОБА_1 , а саме: квартири по АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.
Даний вид забезпечення безпосередньо передбачений нормою Цивільно-процесуального кодексу України, а саме: п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями квартиру по АДРЕСА_1 (п.п.2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України), то суд також не вбачає підстав для її задоволення в цій частині, оскільки дана вимога стосується невизначеного кола осіб, однак застосування такого способу забезпечення може призвести до порушення прав осіб, які не є учасниками справи.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі є необґрунтованою у зв`язку з чим, не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі відмовити повністю.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко