Справа № 480/1545/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2021 року Справа № 480/1545/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1545/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.11.2020 в межах виконавчого провадження № 44198609.
Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис 11.03.2014 № 878 щодо звернення стягнення на предмет застави (автомобіль МАЗ 544008-060-031) для погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було пред`явлено для примусового виконання вказаний виконавчий напис. У подальшому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 15.07.2020 автомобіль МАЗ 544008-060-031 було реалізовано на електронних торгах, отримані від реалізації кошти були направлені на погашення заборгованості по кредитному договору. Стягувач ТОВ "Вердикт Капітал" подало заяву повернення виконавчого документа 09.11.2020. 16.11.2020 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) винесено постанову про повернення виконавчого документа відносно Позивача на підставі відповідної заяви стягувача. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно винесено постанову про повернення виконавчого документа від 16.11.2020 ВП № 44198609 з наступних причин.
У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувана - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.
Позивач звертає увагу, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача, оскільки борг за вказаним виконавчим написом становив 420 721, 66 грн., а предмет застави реалізовано за ціною 71 920, 00 грн.
Отже, виконавче провадження № 44198609 повинно бути завершено згідно п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ще до заяви стягувача з повернення виконавчого документа.
У зв`язку з цим, позивач вважає, що підлягає скасуванню постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Діхтяренко В.О. про повернення виконавчого документа стягувану від 16.11.2020 в межах виконавчого провадження № 44198609.
Ухвалою суду від 01.03.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що всі дії, вчинені державним виконавцем, передбачені приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції в організації примусового виконання рішень, просив у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог.
Проте, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.
Суд звертає увагу на те, що статтею 287 КАС України встановлено скорочені строки розгляду справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, а саме 10 днів з дня відкриття провадження у справі, а тому відкладення розгляду справи може призвести до порушення строку розгляду даної справи.
Крім того, представник позивача у своїй заві не навів жодних обґрунтувань необхідності уточнення позовних вимог та не зазначив обставин, які перешкоджали позивачу уточнити позовні вимоги до початку судового засідання по справі.
Згідно із ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження № 44932829 про стягнення з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів заборгованості.
До складу зведеного виконавчого провадження входив і виконавчий документ про стягнення заборгованості на користь ТОВ "Вердикт Капітал", зокрема виконавче провадження № 44198609 з примусового виконання виконавчого напису № 878 виданого 11.03.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль МАЗ-544008-060-03 1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для погашення заборгованості ОСОБА_1 па користь ТОВ "ОТП Факторинг України" в сумі 422 421,66 грн.
25.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44198609 (а.с. 38).
Постановою державного виконавця від 29.09.2014 виконавче провадження № 44198609 приєднане до складу зведеного виконавчого провадження № 441932829 (а.с. 40).
26.06.2015 державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, а саме: автомобіля МАЗ 3544008-060-031, 2008 року випуску, червоного кольору, днз НОМЕР_1 . Майно на відповідальне зберігання прийняв ОСОБА_1 (а.с. 47-49).
02.12.2019 державним виконавцем, на підставі п.1 ч. 1 ст.15 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 44198609, якою замінено стягувача з ТОВ ОТП Факторинг Україна на його правонаступника ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ (а.с. 59-60).
До відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшла заява ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ в якій зазначено, що стягувач надає згоду на реалізацію описаного та арештованого майна, а саме: автомобіля МАЗ-544008-060-031, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є предметом застави (а.с. 66).
21.05.2020 державним виконавцем, винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні № 44198609 (а.с. 64-65).
28.05.2020 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшов звіт з незалежної оцінки майна АС 1/5-20 колісного транспортного засобу МАЗ 544008-060-031 (сідловий тягач-Е), 2008 року випуску, днз НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 та є предметом застави ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ.
29.05.2020 державним виконавцем сторонам виконавчого провадження направлено листа про ознайомлення з експертною оцінкою майна (а.с. 67-68).
В подальшому, державним виконавцем сформовано та направлено до ДП СЕТАМ заявку на реалізацію арештованого державними виконавцями майна для внесення відомостей для проведення електронних торгів.
09.11.2020 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшла заява ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 69).
16.11.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий документ виконавчий напис № 878 виданий 11.03.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль МАЗ-544008-060-03 1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для погашення заборгованості ОСОБА_1 па користь ТОВ "ОТП Факторинг України" в сумі 422 421,66 грн., повернуто стягувачу (а.с. 72-73).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Частиною 5 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених вимогами статті 37, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частиною 3 статті 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закочу), 11, 14 і 15 час тини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Абзацом 2 пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 1 статті 19 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися в матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених ним Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому ним Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Частиною 1 статті 15 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, па яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частиною 5 статті 15 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, с обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Частиною 1 статті 48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Частиною 4 статті 51 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 5 статті 51 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувані в у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною 2 статті 56 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт па майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Статтею 1 Закону України Про заставу передбачено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 7 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що звернення стягнення па заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Частиною 8 статті 20 Закону України Про заставу передбачено, що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Частиною 1 статті 24 Закону України Про заставу передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.
Як вбачається з матеріалів справи, стягувач у виконавчому провадженні № 44198609, ТОВ "Вердикт Капітал", подав заяву про повернення виконавчого документа, а отже, приймаючи спірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.11.2020, відповідач діяв в межах чинного законодавства, а саме на виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".
Посилання позивача на те, що виконавче провадження № 44198609 мало бути закінчене на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не спростовує висновків суду про правомірність оскаржуваної постанови.
Крім того, бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження згідно п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не є предметом спору у даній справі.
Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Водночас статтею 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду належним чином довів обґрунтованість і правомірність оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.11.2020.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.11.2020 ВП № 44198609 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко