Справа № 160/17693/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, треті особи: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», Первинна профспілкова організація Виробничого структурного підрозділу Шахта «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля» Обласного об`єднання Незалежних профспілок гірників України західного Донбасу про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
30 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, треті особи: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», Первинна профспілкова організація Виробничого структурного підрозділу Шахта «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля» Обласного об`єднання Незалежних профспілок гірників України західного Донбасу про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
03 лютого 2021 року від третьої особи - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшли пояснення, відповідно до змісту яких роботодавець вважає позовні вимоги обґрунтованими, посилаючись, зокрема на те, що перебування чи відсутність працівника на робочому місці в період простою це організаційний момент, який вирішується роботодавцем , виходячи з виробничих особливостей підприємства. Крім того, у перелік підстав, зазначений у ст. 23 Закону № 1105 не включено як підставу для ненадання допомоги по тимчасовій непрацездатності, час простою не з вини працівника, тобто дана обставина не є підставою для відмови в оплаті лікарняного листа.
10 лютого 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позов не визнає, обґрунтовуючи це тим, що заяву-розрахунок відхилено однією з причин включення до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства, при цьому, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не підтверджено факт виходу таких працівників на роботу у період простою. Так, як у цей період (простою) не відбувається факт втрати заробітної плати, допомога по тимчасовій непрацездатності за календарні дні тимчасової непрацездатності, які збігаються з календарними днями перебування підприємства в простої ( при цьому не передбачений вихід на роботу працівника), за рахунок коштів відповідача не надається, оскільки це буде суперечити нормам частини першої статті 22 Закону №1105. Таким чином, працівників не позбавлено права на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на період простою підприємства, за умови, виробничої необхідності та обов`язкової присутності або виходу на роботу таких працівників , що повинно бути оформлено відповідним наказом по підприємству.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 у спірний період перебував у трудових правовідносинах з Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі третя особа, роботодавець) на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем у шахті, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 9-13).
Наказом роботодавця № 2888 від 15.04.2020 р. оголошено простій підприємства з 20.04.2020 року по 15.05.2020 року включно (а.с. 14).
У вказаний період простою підприємства, а саме, з 21.04.2020 року по 05.05.2020 року та з 08.05.2020 року по 18.05.2020 року позивач перебував на лікарняному, відповідно до листків непрацездатності серії АДЮ №582914 та АДЮ №583074 (а.с. 16-17).
24.06.2020 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подано до відповідача заяву-розрахунок від 17.06.2020 року про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, у тому числі щодо позивача, у зазначені періоди перебування на лікарняному, з урахуванням відшкодування перших 5 днів знаходження на лікарняному у кожному періоді за рахунок роботодавця.
Проте, зазначену заяву відповідачем відхилено з підстав того, що допомога по тимчасовій непрацездатності за календарні дні тимчасової непрацездатності, які збігаються з календарними днями перебування працівника в простої, за рахунок Фонду не надається, оскільки суперечить нормам ч. 1 ст. 22 Закону України 1105.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 (далі - Закон № 1105).
Статтею 20 Закону №1105 визначено надання видів матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомоги по тимчасовій непрацездатності.
Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві у відповідності до ст. 22 Закону № 1105.
Відповідно до статті 30 вказаного Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
В свою чергу, комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
На підставі ст. 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Таким чином, єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.
Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі Порядок № 189), закріплено порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.
Відповідно до пункту 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 (далі- Інструкція №455) та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.
Зокрема, суд зазначає, що Інструкція № 455, не містить положення згідно з яким листок непрацездатності не видається у період простою підприємства.
Судом встановлено, що листки непрацездатності позивача серії АДЮ №582914 та АДЮ №583074, долучені до матеріалів справи, видані на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства. Судом не виявлено помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених зазначеними інструкціями у вказаних листках. Крім того, відповідачем не наведено будь-яких недоліків в оформлені відповідних документів на отримання матеріальної допомоги, тобто вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем.
Натомість, причиною для відмови у здійсненні відповідної виплати є період перебування позивача на лікарняному у період простою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
З цього приводу суд наголошує, що статтею 23 Закону № 1105 визначено підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
З огляду на викладене, перелік підстав, наведений у статті є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Підставу перебування підприємства у простої і, як наслідок, відсутність обов`язку відповідача здійснити нарахування за період тимчасової непрацездатності, у ст. 23 Закону № 1105 не наведено.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем не може бути відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам у випадах, інших, ніж передбачені ст. 23 Закону №1105, зокрема, з посиланням на обставини простою підприємства на якому працює така особа.
Щодо посилань відповідача на відсутність підтвердженого факту виходу працівників на роботу у період простою, і, як наслідок відхилення заяви-розрахунку на здійснення належних виплат працівника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», суд зазначає таке.
Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і профспілкового комітету на основі типових правил у відповідності до ч. 1 ст. 142 КЗпП України.
Таким чином, питання необхідності присутності або відсутності на роботі працівників у разі простою може бути вирішено у правилах внутрішнього трудового розпорядку підприємства і безпосередньо нормами чинного законодавства не передбачено.
Крім того, факт відсутності позивача на робочому місці у вказані періоди безпосередньо підтверджено відповідними листками непрацездатності.
У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «існуюче майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (параграф 74 рішення від 2 березня 2005 року ЄСПЛ у справі «MALTZAN and Others v. Germany»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом», вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.
Отже, в основі правомірних очікувань має бути безумовне право позивача на певне «майно», яке слід розуміти як автономне поняття ЄСПЛ.
Ураховуючи наведений аналіз висновків Європейського суду з прав людини, нарахована, у тому числі допомога по тимчасовій непрацездатності, за час простою підприємства є правом власності відповідно до Конвенції, а законне очікування позивача на вказану виплату обґрунтованим.
Таким чином, ОСОБА_1 у спірних правовідносинах є належним суб`єктом звернення, враховуючи, що оскарженими діями відповідача порушено права та охоронювані законом інтереси саме позивача, як застрахованої особи - робітника Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", а не самого підприємства.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про задоволення позовним вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судові витрати підлягають стягненню в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 139 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, треті особи: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», Первинна профспілкова організація Виробничого структурного підрозділу Шахта «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля» Обласного об`єднання Незалежних профспілок гірників України західного Донбасу про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев