Справа № 640/29866/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Губської Л.В.,

суддів Карпушової О.В.,Степанюка А.Г.,

за участі секретаря Кондраток А.В.,

представник позивача Гайдучика О.Д.,

представник відповідача Кушнір Л.В.,

предстаник третьої особи Боберського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Міністерство оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом,в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 17.11.2020 у виконавчому провадженні №62934337 про закінчення виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем передчасно винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом м. Києва за результатами розгляду справи №640/18087/19, не виконано у повному обсязі, з огляду на те, що 500-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений законом для працездатних осіб, слід обраховувати станом на дату видачі відповідного виконавчого листа, а саме на 2020 рік.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень та ним винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на фактичне виконання виконавчого документа у повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права,просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовув повному обсязі. Апелянт наголошує, що постанова Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 не могла бути застосована при призначені та проведені виплати одноразової грошової допомоги, оскільки в резолютивній частині судового рішенні відсутнє посилання на цю постанову.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, в той час, як представники відповідача і третьої особи проти цього заперечували, просили залишити рішення суду без змін як законне і обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №640/18087/19, виданого 21.07.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва, про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2020 (ВП №62934337), якою, зокрема, боржнику - Міністерству оборони України - встановлено строк у 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Представником Міністерства оборони України 22.09.2020 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява від 11.09.2020 №248/7005 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення у повному обсязі. На підтвердження факту виконання вказаного судового рішення представником боржника надано копії витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 03.09.2020 №124 про призначення дружині та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок поранення та причин смерті, одержані у результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби солдата ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 24.06.2016 - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, в сумі 725 000,00 грн. у рівних долях для кожного, та платіжного доручення від 17.09.2020 №1397 на суму 725 000,00 грн.

На підставі викладеного, з огляду на фактичне виконання у повному обсязі виконавчого документа, у силу п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2020.

Вважаючи таку постанову приватного виконавця протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2020 винесена державним виконавцем, саме, з огляду на висновки про фактичне виконання виконавчого документу у повному обсязі.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2020 у справі №640/18087/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 26.06.2020, позовні вимоги задоволено частково, а саме: скасовано п. 8 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом від 30.09.2016 №83 та затвердженого Міністром оборони України 05.10.2016 та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

21.07.2020 на підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

На виконання даного виконавчого листа представником боржника надано державному виконавцю копії витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 03.09.2020 №124 про призначення дружині та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок порання та причин смерті, одержані у результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби солдата ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 24.06.2016 - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, в сумі 725 000,00 грн. у рівних долях для кожного, та платіжного доручення від 17.09.2020 №1397 на суму 725 000,00 грн. (отримувач ОСОБА_1 ).

При визначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 725 000,00 грн. Міністерство оборони України виходило з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті 1 450,00 грн., згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік».

Проте позивач вважає, що оскільки одноразова грошова допомога призначена у вересні 2020 року, то і обчислення її розміру повинно проводитись з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених саме на цю дату.

Приписами п. 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975), як у редакції, яка діяла станом на момент звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги (2016 рік), так і станом на момент виконання виконавчого листа, виданого 21.07.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста (у редакції, яка діяла станом на 2016 рік); одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть) (у редакції, яка діяла станом на момент виконання виконавчого листа).

Таким чином, одноразова грошова допомога розраховується в залежності від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату, в якому настала загибель (смерть), тобто станом на 2016 рік, як і розраховано боржником та виплачено позивачу, відповідно до платіжного доручення від 17.09.2020 №1397.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність у резолютивній частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.04.2020 у справі №640/18087/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 26.06.2020, посилання на п. 5 Порядку №975, не свідчить про відсутність підстав для його застування під час виконання даного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №620/167/19, не може бути застосовано у даній справі, оскільки розглядуваний спір не є аналогічним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк