Справа № 360/3823/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року справа №360/3823/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року (повне судове рішення складено 13 січня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3823/20 (суддя в І інстанції Захарова О.В.) за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

12 жовтня 2020 року управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м. Сєвєродонецьку) звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі ВПВР УЗПВР у Луганській області), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УЗПВР у Луганській області про накладення штрафу ВП № 60917098 від 29 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі № 360/3336/19 у листопаді 2019 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 профінансовано виплату пенсії за травень 2018 року в розмірі 2803,10 грн. в межах суми стягнення за один місяць. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у розмірі 30 232,62 грн. нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 суми пенсій, які не виплачено за період до їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На сьогодні такий порядок Кабінетом Міністрів не прийнято.

Позивач вважав, що ним вчинено всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду у справі № 360/3336/19.

Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного фонду. Виплати пенсій здійснюються виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат УПФУ в м. Сєвєродонецьку не має. Таким чином, сума пенсійних виплат позивачем, як зазначалося раніше, нарахована, проте не сплачена через відсутність відповідного фінансування.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у розмірі 30 232,62 грн. сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Згідно з вказаною роздруківкою, управлінням направлялась інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 у грудні 2019 року, в подальшому щомісяця.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки такий боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення.

Проте, постановою державного виконавця ВПВР УЗПВР у Луганській області від 29.09.2020 ВП № 60917098 накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. на УПФУ в м. Сєвєродонецьку за не виконання рішення суду, яку позивач вважав протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву. Апелянт наголошує, що виконання рішення суду у справі № 360/3336/19 залежить не тільки від дій позивача, а й від здійснення відповідного фінансування (надходження до нього коштів від Пенсійного фонду України) присуджених за судовим рішенням пенсійних виплат.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2018 року на рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України» та 16.10.2019 у справі виданий виконавчий лист № 360/3336/19 (а.с.32-33).

19.12.2019 державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60917098 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 16.10.2019 у справі № 360/3336/19 (а.с.35).

09.01.2020 відповідачем до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області скеровано вимогу, згідно з якою державний виконавець просить надати інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 60917098 від 19.12.2019, у разі невиконання надати обґрунтоване пояснення причин невиконання (а. с.40-41).

Листом від 05.02.2020 № 2938/03-22 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило державного виконавця, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі № 360/3336/19 виконано. Поновлено виплату ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.04.2017 по 31.05.2018. У листопаді 2019 року виплачено пенсію у розмірі 2803,10 грн. в межах суми стягнення за один місяць Заборгованість з неотриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у розмірі 30 232,62 грн нарахована та буде виплачена після фінансування Пенсійним фондом України. УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснено всі заходи для виконання рішення суду. Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не є розпорядником коштів та не має відповідних банківських рахунків. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова № 637) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її ви тати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено (а.с.42).

03 квітня 2020 року за № 7364 відповідачем до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області скеровано вимогу, згідно з якою державний виконавець просить надати інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 60917098 від 19.12.2019 з примусового виконання виконавчого листа № 360/3336/19 від 16.10.2019 (а.с.51-52).

Листом від 17.04.2020 № 6177/03-22 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області на вказану вимогу надано інформацію аналогічну за змістом, зазначеної у листі від 05.02.2020 № 2938/03-22 (а.с.55).

21 серпня 2020 року № 10183 відповідачем до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області скеровано вимогу про надання інформації щодо повного та фактичного виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 60917098 від 19.12.2019 (а.с.62-63).

Листом від 26.08.2020 № 1216-03-8/4283 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області надано інформацію аналогічну раніше викладеній у листах від 05.02.2020 № 2938/03-22 та від 17.04.2020 № 6177/03-22 (а.с.64).

Постановою державного виконавця від 02.09.2020 ВП № 60917098 про накладення штрафу на УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн (а.с.67).

Постановою державного виконавця від 29.09.2020 ВП № 60917098 про накладення штрафу за невиконання боржником судового рішення накладено на УПФУ в м. Сєвєродонецьку штраф у розмірі 10 200,00 грн. (а.с.6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 360/3393/20 у задоволенні позову УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області до ВПВР УЗПВР у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 60917098 від 02.09.2020 відмовлено повністю (а.с.74-78).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 360/3393/20 апеляційну скаргу УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишено без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 360/3393/20, яким відмовлено у задоволенні позову УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області до ВПВР УЗПВР у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 60917098 від 02.09.2020, залишено без змін (а.с.102-105).

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, місцевий суд дійшов висновку, що станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу, відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. Також суд зазначив, що обставини невиконання боржником виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин та правомірність прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу від 02.09.2020 ВП № 60917098 встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, відтак в силу статті 78 КАС України звільнені від доказування.

З такими висновками не може погодитись колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Згідно з Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» від 21.11.2017 № 27-1 фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

Так, судами з наявних письмових доказів встановлено, що у листопаді 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганські області профінансовано виплату пенсії за один місяць в сумі 2803,10 грн.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у розмірі 30 232,62 грн. нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах.

Тобто, станом на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу, судове рішення в добровільному порядку боржником в повному обсязі не виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що посилання позивача у даній справі на норми Постанови № 637, якою визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ, є неприпустимими, оскільки Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами, а Постанова № 637, жодним чином не поширюється та не врегульовує правовідносини щодо виплати соціальних виплат за судовим рішенням.

Проте, мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні позовних вимог тим, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів, місцевий суд залишив поза увагою наступне.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі - Порядок № 649) боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Боржником є орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення (п. 2 Порядку № 649).

Пунктом 4 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п.5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Отже, з огляду на зазначені пункти Порядку № 649, саме позивач подає до ГУ ПФУ в Луганській області документи, відповідно до п. 5 Порядку № 649, на підставі яких приймається рішення про виділення коштів для виплати.

Отже, невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Крім того, на зазначеній судовій практиці акцентував увагу Верховний Суд при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження за поданням Кіровоградського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом як зразкової адміністративної справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу як зразкової, за наслідками розгляду якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у цій справі та розгляді її як зразкової від 16.07.2019 у справі № 811/1469/18.

У вказаній ухвалі Верховний Суд зазначив: «Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів».

Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.08.2018 № 20-1 затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі Порядок № 20-1).

Відповідно до п. 3 Порядку № 649, Порядок № 20-1 визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, та внесення інформації до нього.

Згідно п. Порядку № 20-1 реєстр ведеться в електронному вигляді державною мовою.

В матеріалах справи міститься екрана форма з програмного забезпечення органів Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ щодо реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з якого вбачається, що рішення суду у справі № 360/3336/19 внесено до такого реєстру 23.07.2020, реєстраційний номер С1398317 (а.с.90).

Також в матеріалах справи наявна екрана форма з програмного забезпечення органів Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ щодо розшифровки виплати ОСОБА_1 , період виплат з 01.11.2019 по 31.12.2020, з якої вбачається, що заборгованість в розмірі 30 232,62 грн. обліковується в нарахованих пенсійних виплатах (а.с.56).

Відтак, на переконання колегії суддів, наведене свідчить про вчинення дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу та в межах спірних правовідносин підтверджує факт невиконання судового рішення за наявності поважних причин, що виключає наявність підстав для накладення штрафу.

При цьому колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не передбачає необхідності позивачу повторно, або неодноразово, або періодично подавати документи для внесення інформації до вказаного вище реєстру задля виконання рішення суду, що є визначальним для встановлення факту вини в невиконанні такого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування Спірної постанови.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 КАС України та прийняти нове, про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що вимоги позивача задоволені, витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 2102,00 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн. підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальному розмірі 5255,00 грн.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі № 360/3823/20 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 29 вересня 2020 року № 60917098.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) судові витрати в сумі 5255 (п`яти тисяч двохсот п`ятдесяти п`яти) гривень.

Повне судове рішення 11 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук