Справа № 750/7740/16-а
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/7740/16-а Суддя (судді) першої інстанції: Требух Н.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року відповідач, Міністерство оборони України, звернулось до суду першої інстанції з заявою про поворот виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, в якій просили:
- ухвалити рішення про поворот виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 750/7740/16-а та стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України кошти, які були стягнені за вищезазначеним судовим рішенням у розмірі 206 700 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 листопада 2020 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про поворот виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №750/7740/16-а відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заяву про поворот виконання судового рішення задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин статтю 381 КАС України.
У прохальній частині апеляційного скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі його представника.
Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною другою статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.
11 січня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції та посилається на судову практику в обґрунтування власної правової позиції.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив:
визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви позивача з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії;
скасувати рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 № 36 в частині непризначення позивачу одноразової грошової допомоги та повернення документів на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату;
зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2016 адміністративний позов задоволено частково:
визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 № 36 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;
зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2016 змінено шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії у розмірі 150 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності».
У решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 24.07.2019 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №750/7740/16-а в частині викладення абзацу третього резолютивної частини постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2016 в наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії у розмірі 150 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності». В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №750/7740/16-а залишено без змін. Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2016 у справі №750/7740/16-а залишено без змін.
04 червня 2020 року Міністерство оборони України звернулось до суду першої інстанції з заявою про поворот виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України коштів, які були стягнені за вищезазначеним судовим рішенням у розмірі 206 700 грн.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції зазначив, що доводи відповідача про те, що в даному випадку положення статті 381 КАС України не підлягають застосуванню, оскільки одноразова грошова допомога не є заробітною платою, іншим видом грошового утримання у відносинах публічної служби, а тому наявні підстави для повороту виконання судового рішення, суд вважає помилковими, оскільки скасоване судове рішення стосувалося присудження саме виплати у відносинах публічної служби.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові питання застосування повороту виконання судових рішень врегульовано положеннями статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Відповідно до частини першої статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно з частиною сьомою-дев`ятою статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Суд розглядає заяву про поворот виконання, подану відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті, у двадцятиденний строк з дня надходження заяви у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено статтею 381 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, вказаною нормою встановлено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
Поворот виконання рішення в даному випадку допускається лише за наявності двох підстав: якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі; це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є видом гарантованого державою забезпечення (грошового утримання) у відносинах публічної (військової) служби.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 КАС України.
Згідно з відповідною нормою не допускається поворот виконання судових рішень у вищезазначеній категорії справ, за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах.
Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.
Так, у зазначених категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо постанова суду стала результатом недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не порушень з боку суду. Тому, якщо скасована постанова обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні, а Міністерством оборони України не надані відомості на підтвердження того, що скасована в частині постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року була обґрунтована повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Натомість, постанова Верховного Суду від 24 липня 2019 року у даній справі обґрунтована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права в частині способу захисту порушеного права позивача.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 листопада 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення суду.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 листопада 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 10 березня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна