Справа № 440/41/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 лютого 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/41/19
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №440/41/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення, -
03.01.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено частково: розпорядження №03-48/267 відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 30.06.2018 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - визнано протиправним та скасовано; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29.03.2018 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; у задоволенні решти; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частину витрат зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №440/41/19 в частині задоволення вимог ОСОБА_1 залишено без змін.
Рішення набрало законної сили 13.11.2019.
11.03.2020 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/41/19.
Позивач (стягувач) ОСОБА_1 подав до Полтавського окружного адміністративного суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №440/41/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення.
Свою заяву обґрунтовував тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області всупереч рішенню у справі №440/41/19 від 16.07.2019 не врахувало кількості років загального страхового стажу позивача. Наголошував на тому, що обчислення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 можливе на підставі довідки Полтавського обласного військового комісаріату від 27.06.2018 №ФП457280, виданої станом на 01.03.2018 та на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з 01.03.2018. Зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області неправомірно використовує при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 постанову КМУ №1294 від 07.11.2007, яка втратила чинність 01.03.2018.
05.02.2020 до суду надійшли письмові пояснення від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в яких зазначено, що з урахуванням правових висновків суду питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років вирішено шляхом прийняття розпорядження №03-48/267-1 від 06.12.2019 року.
У судовому засіданні позивач та представник відповідача надали пояснення по суті, в подальшому надали заяви про розгляд заяви в порядку письмового провадження.
З огляду на викладене, суд продовжив розгляд вказаної заяви в порядку письмового провадження.
Надаючи правову оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд виходить з наступного.
Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
У положеннях частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.
Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтею 287 КАС України.
У свою чергу, спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтями 382, 383 КАС України.
Так, згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною шостою цієї статті визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
При цьому, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
З урахуванням наведеного вище, суд акцентує увагу на тому, що резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у цій справі містить приписи зобов`язального характеру, згідно з якими зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 29.03.2018 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №440/41/19 пенсійним органом прийнято розпорядження №03-48/267-1 від 06.12.2019, яким ОСОБА_1 з посиланням на приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /надалі Закон №2262/ відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.
У мотивувальній частині рішення від 16.07.2019 по справі №440/41/19 суд, констатувавши порушення ГУ ПФУ в Полтавській області права ОСОБА_1 , вважав за необхідне захистити порушене право шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні. Ця правова оцінка полягає у тому, що:
- ОСОБА_1 набув право на пенсію за вислугу років відповідно до норми пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", чинної на 04 липня 2002 року;
- орган Пенсійного фонду України при розгляді питання про призначення пенсії ОСОБА_1 повинен врахувати зазначений у поданні Полтавського ОВК від 29 березня 2018 року строк календарної вислуги ОСОБА_1 , архівну довідку від 15.05.2014 року, у якій наведені дані про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 1990 -1992 роки; Відомості зі системи персоніфікованого обліку, адміністратором якої є Пенсійний Фонд України, згідно яких страховий стаж ОСОБА_1 станом на 17.08.2018 року становить 45 років, 0 місяців, 5 днів; довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, встановленими на 01 січня 2008 року, 01 квітня 2012 року, 01 березня 2018 року.
Таким чином, резолютивна частина судового рішення презюмує необхідність врахування загального страхового стажу ОСОБА_1 45 років, 0 місяців, 5 днів та врахувати довідку про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018.
Як вбачається зі змісту розпорядження №03-48/267-1 від 06.12.2019 при вирішенні питання про призначення пенсії ГУ ПФУ в Полтавській області враховано страховий стаж ОСОБА_1 згідно наданої ним трудової книжки на момент виникнення права на призначення пенсії військовослужбовця за вислугу років за нормами пункту "б" статті 12 Закону № 2262 станом на 04.07.2002 та який становить 15 років 11 місяців 19 днів. А загальний страховий стаж станом на 04.07.2002 з урахуванням наявної вислуги років становить 30 років 06 місяців 19 днів.
Таким чином, пенсійним органом не враховано висновки суду, викладені у рішенні від 16.07.2019 у справі №440/41/19, щодо наявності у ОСОБА_1 станом на 17.08.2018 року загального страхового стажу у розмірі 45 років, 0 місяців, 5 днів.
Щодо врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, встановленими на 01 січня 2008 року, 01 квітня 2012 року, 01 березня 2018 року, суд зазначає наступне.
Підставами для відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розпорядженні №03-48/267-1 від 06.12.2019 визначено:
- згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачене встановлення з 01.07.2012 підвищення пенсій, призначених до зазначеної дати;
- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019, скасовано пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 №103.
А тому обчислення пенсії на підставі довідок, виданих на підставі цих нормативно-правових актів, неможливе. Натомість обчислення пенсії можливе на підставі довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 01.01.2008, відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294. У зв`язку з чим, за підрахунками ГУ ПФУ в Полтавській області, розмір пенсії ОСОБА_1 зменшиться.
Суд не погоджується з такими висновками пенсійного органу з таких підстав.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови №704.
Станом на 29.03.2018 вказана постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 103 була чинною.
Постанова Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" втратила чинність на підставі постанови КМУ № 704 від 30.08.2017.
В матеріалах справи наявна довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 про стан грошового забезпечення ОСОБА_1 , видана відповідно до постанови КМУ №103 від 21.02.2018 за нормами, чинними на 01.03.2018.
Суд не погоджується з твердженнями ГУ ПФУ в Полтавській області про неможливість врахування довідки про грошове забезпечення, що була видана на підставі Постанови КМУ № 103. У період, на який виникло право ОСОБА_1 на призначення пенсії (згідно рішення суду - 29.03.2018 року) дана постанова була чинною і її скасування у майбутньому не призводить до скасування виданих на її підставі довідок про грошове забезпечення військовослужбовців для призначення пенсії.
Вказані у довідці види та розміри грошового забезпечення для призначення ОСОБА_2 пенсії відповідають діючій Постанові КМУ №704, яка набрала чинності 01.03.2018. Тому при призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі судового рішення та при врахуванні повного стажу, встановленого судовим рішення, ГУ ПФУ в Полтавській області і вправі і повинен врахувати довідку про розмір його грошового забезпечення за нормами, встановленими на 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши зміст розпорядження №03-48/267-1 від 06.12.2019 суд встановив, що відповідач проігнорував та не врахував при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 вказану обставину.
Суд зазначає, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.
У цій справі станом на лютий 2021 року рішення суду від 16.07.2019 фактично у повному обсязі не виконане.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області в частині невиконання вимог рішення суду у цій справі щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29.03.2018 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, адже як підтверджено розпорядженням від 06.12.2019 №03-48/267-1 відповідні висновки суду пенсійним органом не враховані.
Частиною першою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, якою встановити протиправну бездіяльність ГУПФ України в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №440/41/19 та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області усунути причини та умови невиконання рішення суду від 16.07.2019 в повному обсязі.
При цьому суд зауважує, що за результатами розгляду заяви позивача, поданої відповідно до статті 383 КАС України, суд не уповноважений ухвалювати нове рішення по суті позовних вимог чи розглядати інші позовні вимоги. Предметом розгляду у даному випадку є саме обставини виконання чи невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень вимог судового рішення, що набрало законної сили.
У своїй заяві ОСОБА_1 просив суд визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області протиправною, визнати незаконним та скасувати рішення - розпорядження ГУ ПФУ в Полтавській області №03-48/267-1 від 06.12.2019 року, визнати страховий стаж ОСОБА_1 станом на день звернення виходячи з даних персоніфікованого обліку ПФУ в розмірі 44 повних роки для обчислення розміру пенсії з 29.03.2018 року; зобов"язати ГУ ПФУ в Полтавській області зробити розрахунок суми пенсії станом на 01.03.2018 року згідно Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29.03.2018 року враховуючи страховий стаж 44 повних роки.
Суд погоджується з обґрунтованістю тверджень ОСОБА_1 щодо неврахування відповідачем його стажу, протиправністю бездіяльності ГУ ФПУ щодо призначення пенсії виходячи зі стажу та безпідставністю відмови врахувати надані для призначення пенсії довідки.
Однак стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України не надає суду повноважень скасовувати рішення суб"єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення; встановлювати права та застосовувати додаткові понад визначені в основному судовому рішенні зобов"язання.
Вказана норма надає суду єдине повноваження - відреагувати на порушення закону, допущені у ході виконання судового рішення шляхом постановлення окремої ухвали.
Тому вимоги заяви ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
На виконання вимог частини четвертої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що ГУПФ України в Полтавській області порушені вимоги частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
На виконання вимог частини п`ятої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне встановити строк для надання відповіді на окрему ухвалу упродовж тридцяти днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 14, 94, 243, 248, 249, 383 КАС України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною у справі №440/41/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №440/41/20 в повному обсязі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усунути причини та умови, що призвели до неповного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №440/41/19, врахувавши при вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років наявність у ОСОБА_1 загального страхового стажу 45 років 00 місяців 5 днів та довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 року, норми грошового забезпечення військовослужбовців, встановлені постановою Кабеніту Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" .
Про результати розгляду та виконання цієї ухвали повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 30 днів після отримання окремої ухвали.
В іншій частині заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною у справі №440/41/19 залишити без задоволення.
Окрема ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Окрема ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII.

Суддя І.С. Шевяков