Справа № 803/1471/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуСправа № 803/1471/16 пров. № А/857/970/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року (суддя Мачульський В.В., м.Луцьк) у справі за позовом Державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

30.09.2016 Державне підприємство Ратнівське лісомисливське господарство (далі - ДП) звернулось до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Головне управління, правонаступник Головне управління ДПС у Волинській області; далі Головне управління-1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі ППР) від 16.09.2016 №№000436312, 000433312, , , , , (далі ППР №№4363, 3831, 3821, 3811, 1781, 1771 відповідно).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2017 року (далі Постанова суду, Ухвала суду відповідно) позов ДП задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано ППР №№3831, 3811, 1781 та 1771. Визнано протиправним та скасовано ППР №4363 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 730801,17 грн. Визнано протиправним та скасовано ППР №3821 у розмірі 415995 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.3 а.с.80-103, 127-138).

За наслідками касаційного перегляду вказаних судових рішень постановою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року касаційну скаргу Головного управління задоволено частково. Постанову суду та Ухвалу суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування ППР №1771, 1781, 3811 та 3831, 3821 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду. Постанову суду та Ухвалу суду скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового ППР №4363 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 730801,17. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову. В іншій частині судові рішення залишено без змін (т.3, а.с.209-222).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасованоППР №№1771, №1781, №3811, №3831 та 3821.

Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що в акті перевірки встановлені порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства, що і стали підставою для прийняття оскаржуваних ППР.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні операцій з фірмою Zortex Businesss LLP. При цьому встановлено, що при розрахунку вартості та дослідженні витрат на виробництво та збут лісопродукції, виготовленого з всієї сировини, підприємство отримувало дохід, а отже, реалізація продукції в певній кількості за цінами нижчими ніж витрати на її виготовлення не може свідчити, що така діяльність не є господарською для цілей оподаткування.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ДП з 03.02.1995 перебуває на обліку в органах державної податкової служби, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 02.10 лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві.

Головним управлінням у період з 22.07.2016 по 18.08.2016 проведено планову виїзну документальну перевірку ДП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016, за результатами якої складено акт від 26.08.2016 №373/03-20-14-01/00991503 (далі Акт; т.1 а.с.19-107).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (далі ПК), в результаті чого ДП занижено податок на прибуток на 397646 грн, з яких: 11679 грн за 2013 рік, 161543 грн за 2014 рік, 176441 грн за 2015 рік, 47983 грн за І квартал 2016 року;

підпункту 14.1.179 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2 статті 198, статті 199, пункту 201.10 статті 201 ПК в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість (далі ПДВ) на 387394 грн, з яких: 30855 грн за квітень 2013 року, 3588 грн за липень 2013 року, 600 грн за грудень 2013 року, 80028 грн за червень 2014 року, 9561 грн за липень 2014 року, 50995 грн за жовтень 2014 року, 69335 грн за грудень 2014 року, 12805 грн за вересень 2015 року, 2058 грн за жовтень 2015 року, 7258 грн за листопад 2015 року, 76276 грн за грудень 2015 року, 12399 грн за січень 2016 року, 14785 грн за лютий 2016 року, 16851 грн за березень 2016 року;

пункту 1 «Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 23.02.1011 №138 (далі Порядок №138), Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (далі Закон №185-V), пункту 153.3 статті 153 ПК в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку всього в сумі 490804 грн, з яких: 9221 грн за 2013 рік, 134 620 грн за 2014 рік, 147034 грн за 2015 рік, 199 929 грн за І квартал 2016 року;

статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі Закон №185/94-ВР), Постанови Правління Національного банку України (далі НБУ) «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 12.05.2014 №270 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 14.05.2014 за №496/25273 (далі Постанова №270), Постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» від 20.08.2014 №515 (далі Постанова №515), Постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» від 20.11.2014 №734 (далі Постанова №734);

пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 (далі Декрет), частини третьої статті 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться зі її межами» від 18.06.1994 №319/94, наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами» від 25.12.1995 №207;

Головним управлінням 16.09.2016 на підставі Акта прийнято ППР:

№3831, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій на 296200 грн (основне зобов`язання 236960 грн, штрафні (фінансові) санкції 59240 грн);

№3821, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 424257 грн (основне зобов`язання 282838 грн, штрафні (фінансові) санкції 141419 грн);

№3811, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на 260881 грн (основне зобов`язання 174270 грн, штрафні (фінансові) санкції 86611 грн);

№1781, яким за порушення вимог валютного законодавства застосовано штрафні санкції в розмірі 1700 грн;

№17714, яким позивачу нараховано пеню у розмірі 1157752,71 грнза порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (т.1 а.с.185-189).

В межах нового розгляду справи суду першої інстанції, зважаючи на висновки, що викладені Верховним Судом у цій справі необхідно було належним чином дослідити відносини ДП із фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP».

З матеріалів справи видно, що 03.07.2013 між ДП як продавцем та фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія) як покупцем укладено зовнішньоекономічний контракт №RT-ZB-2013 (далі Контракт), предметом якого є поставка на умовах CPT-Одеса (згідно з правилами Інкторемс-2010) пиловника соснового в кількості 1000 м.куб. (т.1, а.с.196-197).

Пунктом 3.1 Контракту визначено, що ціна на товар встановлюється в доларах США за 1 м.куб на умовах СРТ Одеса і становить: пиловник сосновий ІІ-го і ІІІ-го сортів діаметром 20-24 см 68 дол. США/м.куб.; пиловник сосновий ІІ-го і ІІІ-го сортів діаметром 26-34 см 78 дол. США/м.куб.; пиловник сосновий ІІ-го і ІІІ-го сортів діаметром від 36 см 78 дол. США/м.куб.

Пунктами 4, 5 Контракту встановлено, що платежі за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення переказу валюти, пов`язані з виконанням даного контракту, на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця - оплачуються за рахунок продавця. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом: - станція призначення: ст. Одеса-порт Одеської з/д, код станції 400409, отримувач: адміністрація Одеського морського порту м. Одеса, Митна площа, 1 ТзОВ УУТ, код отримувача 1387 ТзОВ Український Універсальний Термінал для фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія).

Строк дії Контракту - до 31.12.2013. Згідно з додатком №3 від 3012.2013 до вказаного контракту строк його дії продовжувався до 31.12.2014. Зміни і доповнення до даного контракту дійсні тільки у тому випадку, якщо зафіксовані в письмовій формі і підписані сторонами. Після підписання контракту всі попередні переговори і переписка втрачають силу. Всі доповнення, які передані засобами факсимільного зв`язку дійсні при наявності однієї оригінальної печатки (пункт 9 контракту) (т.1, а.с.199).

До Контракту вносились зміни і доповнення відповідно до умов додаткових угод №2 від 11.11.2013, №3 від 30.12.2013, №4 від 28.02.2014, №6 від 31.03.2014, №8 від 05.05.2014, №9 від 12.05.2014, №11 від 15.07.2014, №12 від 14.10.2014 (т.1, а.с.198-205). Відповідно до умов додаткової угоди від №2 від 11.11.2013, №6 від 31.03.2013, №8 від 05.05.2014, №11 від 15.07.2014, №12 від 14.10.2014 отримувачем товару визначено ТОВ Продовольча компанія АМ (м. Одеса, Мукачівський пров., 6/5, 1) для фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія); додатковими угодами №3 від 30.12.2013, №4 від 28.02.2014, №8 від 05.05.2014, №9 від 12.05.2014, №11 від 15.07.2014, №12 від 14.10.2014 сторонами змінювались кількість поставленого товару, ціна товару.

На виконання умов даного Контракту позивачем протягом 2013-2014 років здійснювались поставки деревини, що підтверджується рахунками фактури, вантажними митними деклараціями (ВМД), специфікаціями та вантажно-митними деклараціями (т.3, а.с.20-49).

Оплата за придбану деревину проведена шляхом перерахування іноземної валюти на рахунки позивача, відкриті в ПАТ «Приватбанк», про що свідчать платіжні доручення в іноземній валюті (т.3, а.с.50-72).

Досліджені судом первинні документи повністю підтверджують факт здійснення господарських операцій між ДП та фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP» щодо поставки деревини протягом 2013-2014 років згідно укладеного Контракту.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що сума 59590 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 785373,29 грн які надійшли на валютний рахунок ДП, як розрахунки за продукцію по Контракту з фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP», в силу отримання від компанії «ZORTEX BUSINESS LLP», неможливості їх повернення, є за складом їх визнання в бухгалтерському обліку іншими доходами, так як фірма «ZORTEX BUSINESS LLP» згідно з інформацією, викладеною на офіційному інтернет-сайті компетентного органу Великобританії, ліквідована з 15.07.2014, та вказані обставини також підтверджуються листом Міністерства закордонних справ України (далі МЗС), то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.2 статті 135 ПК передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.21-1 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закон №959-ХІІ) експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів.

Відповідно до статті 82 Митного кодексу України (далі - МК) експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов`язань щодо їх зворотного ввезення.

Частиною першою статті 246 МК передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За приписами частини першої статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Водночас, за змістом підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі;

Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Так, єдиною підставою для висновків контролюючого органу про порушення позивачем законодавства у вигляді заниження доходу за 2014 рік на загальну суму безповоротної фінансової допомоги стало те, що фірма «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15.07.2014 ліквідована. При цьому, підставою для таких висновків слугували інформація офіційного сайту Великобританії - Companies House, розміщеного за інтернет-адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, та лист МЗС від 24.02.2015 №630/17-200-490 (далі Лист; т.2, а.с.182).

Статтею 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі Закон №2709-IV) встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних суді.

Згідно зі частинами першою, другою статті 25 цього ж Закону особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Відповідно до статті 26 Закону №2709-IV цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

За змістом підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 ПК України нерезиденти - це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України.

Згідно з пунктом 103.4 статті 103 ПК підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Підпунктом (і) пункту 1 статті 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 (набрала чинності 11.08.1993) (далі Конвенція) термін «компетентний орган» означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

Відповідно до частини першої статті 4 Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «резидент однієї Договірної Держави» означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію; цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи або приріст вартості майна з джерел у цій Державі.

Згідно з пунктом 103.5 статті 103 ПК довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання відповідача на Лист МЗС як на безумовний доказ ліквідації компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» є безпідставним та не може ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Як уже вказано вище, реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, підтверджується первинними документами (рахунками фактури, вантажними митними деклараціями (ВМД), специфікаціями та вантажно-митними деклараціями), оформленими відповідно до вимог податкового законодавства, які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій, тоді як відповідачем не було доведено та не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та фірмою ZORTEX BUSINESS LLP .

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2020 року у справі №806/2438/15.

Щодо наявності кримінального провадження №000072 за ознаками статті 212 Кримінального кодексу України (далі КК), на яке звертав увагу Верховний Суд при попередньому розгляді цієї справи в якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені ZORTEX BUSINESS LLP з електронної адреси, розташованої на території України, то необхідно зазначити, на запитувану судом інформацію, щодо стану кримінального провадження №0000072, відповідь від Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області станом на час розгляду справи до суду не надходила.

Однак, у матеріалах справи міститься копія протоколу зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14.07.2014 та його офіційний переклад про зміну реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об`єднане Королівство Великобританія з Англії: WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom. Також про наявність діючої компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» з адресою розташування в Шотландії свідчить і інформація, викладена на офіційному сайті Великобританії Companies House (http://wck2.companieshouse.gov.uk) (т.2, а.с.84-87).

Під час нового судового розгляду справи судом першої інстанції не виявилося можливим дослідити оригінал протоколу зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14.07.2014 з огляду на те, що учасники справи повідомили про відсутність у них оригіналу чи іншої засвідченої копії вказаного протоколу, а відповідь на запит суду від Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про надання вказаного протоколу до суду не надходила.

Проте, виходячи із змісту копії такого протоколу, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції вірно вказав, що доводи відповідача, що протокол позачергових зборів партнерів «Zortex Business LLP» від 14.07.2014 про перереєстрацію компанії з Англії до Шотландії не може бути взятий до уваги з тих підстав, що містить відтиск печатки з реєстраційним номером компанії SO305036, який був наданий перереєстрованій компанії лише у вересні 2014 року, а на момент проведення таких позачергових зборів партнерів компанії її реєстраційний номер був - ОС370510, оскільки наявність відтиску печатки із номером SO305036 вбачається лише з перекладу даного протоколу зборів, вчиненого Бюро перекладів ДП «Інтурс-сервіс» і відсутній на копії протоколу англійською мовою та його нотаріально засвідченого перекладу. Крім того, посилання відповідача на факт реєстрації компаній «Eighth Holding CO.» та «Private Asset Group Limited» засновниками компанії «Zortex Business LLP» лише 30.09.2014, а відтак неможливість даних компаній брати участь в позачергових зборах партнерів 14.07.2014, судом також до уваги не приймається, оскільки протоколом позачергових зборів партнерів від 14.07.2014 лише констатовано приєднання компаній «Eighth Holding CO.» та «Private Asset Group Limited» до партнерства, а 30.09.2014р - дата уповноваження даних компаній (призначення офіційно уповноваженими учасниками «Zortex Business LLP»).

В той же час, на копії протоколу зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14.07.2014 наявні печатки а також підписи посадових осіб компанії, та суду не надано жодного доказу, яким би було спростовано сам факт існування такого протоколу(т.4, а.с.84).

У порядку частини шостої статті 94 КАС учасники справи не ставили під сумнів відповідність вказаної копії протоколу його оригіналу.

Отже, висновки податкового органу про реалізацію деревини невстановленим особам спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами. Водночас надана суду первинна документація підтверджує факт господарських відносин позивача із фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP». Про правомірність взаємовідносин із компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» свідчить також те, що після 15.07.2014 дану компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України після виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» як до, так і після 15.07.2014, що підтверджено ВМД, покликання на які є в Акті.

Відповідно до пункту 1 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Пунктами 2, 3 Порядку №138 передбачено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств. Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Враховуючи те, що на визначення частини чистого прибутку мали безпосередній вплив висновки контролюючого органу щодо суми безповоротної фінансової допомоги по фірмі «ZORTEX BUSINESS LLP» за 2014 рік, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, про що зазначено вище, не може вважатись обґрунтованим і збільшення суми грошового зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) та застосування штрафних (фінансових) санкцій за вказаним платежем.

Згідно з положенням частини першої статті 1 Закону №185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною першою статті 4 цього Закону передбачено відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених статті 1 Закону, у формі пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Крім того, статтею 9 Декрету передбачено обов`язок резидентів задекларувати у Національному банку України валютні цінності та інше майно, яке перебуває за межами України. Водночас відповідальність за недекларування таких валютних цінностей передбачена статтею 16 цього Декрету.

Враховуючи надану вище оцінку висновкам контролюючого органу щодо ліквідації фірми «ZORTEX BUSINESS LLP», суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з висновками контролюючого органу щодо недотримання позивачем термінів розрахунків з нерезидентом та порушення порядку декларування валютних цінностей.

Аналізуючи досліджені обставини справи, скаржником не доведено правомірність своїх висновків щодо ліквідації фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» та допущення позивачем вимог податкового та валютного законодавства, відтак донарахування ДП грошових зобов`язань за операціями із вказаним контрагентом є протиправним.

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування наведених вище норм права, викладені в інших аналогічних справах щодо відносин з контрагентом фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP»,у постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року (справа №806/5224/15), 10 грудня 2019 року (справа №818/132/16), 4 лютого 2020 року (справа №813/3763/15), 14 лютого 2020 року (справа №809/4336/15), 1 вересня 2020 року (справа №803/1154/16), які, зокрема, полягають у тому, що суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано відхилили доводи щодо відсутності реальності господарських операцій позивача з відповідним контрагентом, оскільки такі висновки контролюючого органу ґрунтувались на підставі Листа, згідно якого Компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідована 15.07.2014; суди першої та апеляційної інстанції правильно зазначили, що посилання відповідача на вказаний Лист МЗС, як на доведення безтоварності укладених договорів між позивачем та його контрагентом, не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій; судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, крім укладених договорів, підтверджується первинними документами, оформленими відповідно до вимог податкового законодавства, які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій, тоді як відповідачем не було доведено та не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP».

Щодо результатів кримінального провадження, у якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені вказаної компанії з електронної адреси, розташованої на території України, на які покликається відповідач, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу приписів частини шостої статті 78 КАС лише вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, та лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) чи вчинені вони цією особою, а тому сам факт відкриття кримінального провадження не може вважатися таким, що несе інформацію щодо предмета доказування, та не може бути покладений в основу судового рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній вирок суду, який би набрав законної сили на момент винесення оскаржуваних ППР, а також на час нового судового розгляду вказаної справи судом першої інстанції.

Контролюючим органом не надано доказів ухвалення судових рішень за результатами кримінального провадження №000072 відкритого за ознаками статті 212 КК відносно ДП чи інших суб`єктів, які співпрацювали з компанією «ZORTEX BUSINESS LLP»; судом наявності таких рішень не встановлено.

Також необхідно вказати, що, відповідачем, на вимогу суду щодо надання належних додаткових доказів, виданих уповноваженими органами та легалізованими в установленому порядку (стосовно того, що компанія «Zortex Business LLP» (Шотландія) та компанія «Zortex Business LLP» (Англія) є різними компаніями за своїм правовим статусом та способом утворенням, який виключає зміну місцезнаходження компанії з однієї країни на іншу) надано не було.

Скаржником також не надано доказів звернення до уповноважених органів країни реєстрації контрагента позивача фірми «Zortex Business LLP» про надання інформації щодо її правомочності в період з 15.07.2014 по 30.09.2014, а також щодо наявності чи відсутності правонаступництва внаслідок перереєстрації місця її знаходження з однієї країни до іншої.

Щодо посилань суду касаційної інстанції у цій справіпро те, що при новому розгляді справи доцільно перевірити причини продажу продукції за ціною, нижче собівартості та отримання збитків від такої діяльності, то необхідно зазначити, що в Акті податковим органом зроблено висновок про реалізацію лісопродукції за цінами, нижчими за витрати, понесені на виробництво такої продукції. Дані висновки ґрунтуються на підставі лише арифметичного співставлення відповідачем даних бухгалтерського обліку, а саме рахунку 70 «Доходи від реалізації» і рахунку 90 «Собівартість» за окремі місяці, без дослідження (навіть вибірково) договорів купівлі-продажу, договорів про надання послуг, видаткових накладних, актів виконаних робіт, виписок по рахунках в банку, платіжних доручень та без дослідження первинних документів щодо витрат на послуги, роботи та продукцію за кожною статтею калькуляції окремо.

Згідно з статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход від конкретної операції. Так, на певний час на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) в операціях між особами, які не є пов`язаними, складається справедлива ринкова ціна, яка може бути нижчою ніж витрати на вироблені товари.

Реалізація лісопродукції за цінами, нижчими за витрати, понесені на виробництво такої продукції, не є підставою для висновку, що така операція не є господарською діяльністю, оскільки господарська діяльність може мати наслідком не лише отримання прибутку, а й мати негативні наслідки, зокрема збитки, і це є нормальним в процесі ведення господарської діяльності. Крім того, норми податкового законодавства не пов`язують право платника податку на віднесення витрат до валових виключно за господарською операцією, що принесла дохід. Також, що контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, що ціна, за якою позивачем було реалізовано товар, не відповідає рівню звичайних цін, як не доведено, що ним було дотримано відповідний порядок з`ясування рівня звичайних цін на відповідний (аналогічний) товар з урахуванням факторів ціноутворення (окрім рівня витрат, пов`язаних з виробництвом товару), зокрема, рівень попиту на продукцію, кон`юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об`єктивно впливають на формування ціни.

При цьому, встановлено, що при розрахунку вартості та дослідженні витрат на виробництво та збут лісопродукції, виготовленого з всієї сировини, підприємство отримувало дохід, а отже, реалізація продукції в певній кількості за цінами нижчими ніж витрати на її виготовлення не може свідчити, що така діяльність не є господарською для цілей оподаткування.

Відтак, з наведених вище підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов підлягає задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування ППР №№1771, 1781, 3811, 3831 та 3821 відповідно.

Відповідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС)суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.