Справа № 461/1185/20
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Собко В.В.,

представник позивача Прохорова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування постанови інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича серії ЛВ10-3018 від 24 грудня 2019 року, винесеної за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивача постановою від 24 грудня 2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 300,00 гривень. Однак, з такою постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою, оскільки відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи встановлену ст.ст.278,279 КУпАП, не з`ясував хто дійсно керував транспортним засобом на момент його зупинки, що є підставою для скасування постанови. Також, вказує на невідповідність самого змісту постанови вимогам закону, зокрема вказує на відсутність у постанові даних про серійний номер приладу фото фіксації. Вважає, що відповідач порушив положення Конституції України, з огляду на недотримання відповідачами принципу презумпції невинуватості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав з мотивів наведених у ньому. Додатково вказав, що доводи наведені відповідачем у відзиві не спростовують його доводів щодо недотримання положень Конституції України під час адміністративного провадження.

Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог, вказуючи на дотримання інспектором процедури притягнення позивача до відповідальності. Вказав, що зміст позовної заяви не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановив розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи документів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича серії ЛВ10-3018 від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300, 00 гривень.

ОСОБА_1 є особою, на яку зареєстровано транспортний засіб Fiat Ducato державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто його володільцем.

Згідно з ч.1 ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно ст.279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3, 5 даної статті, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, у справі яка стосується позивача, тобто у якій винесено оскаржувану постанову.

Рішення КСУ 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 року 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються. Таким чином, доводи позивача з приводу посилання на дане рішення як на підставу для задоволення позову не можуть бути прийняті до уваги судом як належні.

Як вбачається з матеріалів справи інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради склав постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, за якою зареєстровано транспортний засіб Fiat Ducato державний номерний знак НОМЕР_1 (володілець).

З урахуванням викладеного, суд відхиляє покликання позивача про те, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачену ст.279 КУпАП, оскільки такі доводи спростовуються вищенаведеними положеннями чинного законодавства.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивач скористався своїм правом на внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Так, згідно з п. 3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1197 від 14.11.2018 року (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Пунктом 4 даного Порядку визначено, що обов`язковою умовою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є наявність у нього національного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, яке підтверджує право керування транспортним засобом відповідної категорії».

Пунктом 5 Порядку встановлено, що відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через: територіальні органи з надання сервісних послуг МВС; веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС.

Особи, які звертаються до сервісного центру МВС для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, як підтвердження внесення таких відомостей отримують засвідчене печаткою сервісного центру МВС повідомлення з Реєстру у паперовій формі згідно із додатком 7 (п.40 вказаного Порядку).

Згідно оскаржуваної постанови, 24.12.2019 року у м. Львові на пр. Т.Г. Шевченка, 16 о 10 годині 36 хвилин на транспортному засобі Fiat Ducato державний номерний знак НОМЕР_1 було порушено вимоги п.8.4ґ, п.5.39 та 7.17 розділу 33 ПДР, а саме неоплачено користування майданчиком для платного паркування, чим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 26 Правил паркування транспортних засобів затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1342 від 03.12.2009 року, користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; у разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Відповідно до п. 3 Додатку 1 до ухвали Львівської міської ради № 120 від 27.01.2011 року «Про затвердження збору за місця для паркування транспортних засобів та плати за паркування транспортних засобів на території м. Львова», встановлено плату за паркування одного транспортного засобу за годину: 3.1. На спеціально обладнаних майданчиках для платного паркування у 1-й зоні паркування - не більше 20,00 грн. 3.2. На відведених майданчиках для платного паркування у 1-й зоні паркування - не більше 15,00 грн. 3.3. На майданчиках для платного паркування у 2-й зоні паркування - не більше 5,00 грн. 3.4. На майданчиках для платного паркування туристичного транспорту (незалежно від місця розташування) - не більше 50,00 грн. 3.5. На майданчику для платного паркування, розміщеному на території Міжнародного аеропорту "Львів" імені Данила Галицького - не більше 20,00 грн.

Майданчик для платного паркування за адресою пр. Шевченка, 16, м. Львів, - це відведений майданчик для платного паркування у 1-й зоні паркування, - вартість паркування за годину - 15 гривень. Відтак, згідно із вищенаведеними нормами, штраф дорівнює 300 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З фотокопій з офіційного сайту управління безпеки міста Львівської міської ради «inspector.lviv.ua», які надані відповідачем та знаходяться у матеріалах справи вбачається, що 24.12.2019 року автомобіль ОСОБА_1 Fiat Ducato державний номерний знак НОМЕР_1 був запаркований у м. Львові на пр. Т.Г. Шевченка, 16 в період часу з 09 години 35 хвилин по 10 годині 32 хвилини, без підтвердження оплати послуг паркування.

Як видно з наданих відповідачем матеріалів фотофіксації, такі містять зазначення дати та часу та місця вчинення адміністративного правопорушення. Відеореєстратор моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника «Shenzen Diamante Technology Co., Ltd», дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Відповідає таким державним стандартам України, що підтверджується декларацією про відповідність. При цьому, на вказаний прилад відповідачем надано суду сертифікат відповідності, сертифікат дослідження конструкції та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Даний прилад призначений для здійснення фото- та відеофіксації, однак він не здійснює жодних вимірювань, а тому стверджувати, що такий має бути зазначений у Переліку типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів, затвердженому Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 та у Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженому Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №437 від 05.04.2012, немає підстав.

Оскаржувана постанова міститься посилання на офіційний сайт відповідача «inspector.lviv.ua», де зафіксовано місце знаходження транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Факт перебування автомобіля марки Fiat Ducato державний номерний знак НОМЕР_1 на майданчику для платного паркування 24.12.2019 року не заперечується і самим позивачем.

Отже, доводи позивача щодо відсутності у постанові даних про серійний номер приладу фото фіксації спростовуються вищенаведеними доказами. Крім того, як вірно зазначає позивач, оскаржувана постанова містить дані про марку і модель приладу фото фіксації. Таким чином, доводи позивача щодо недотримання положень ст.280 КУпАП під час провадження не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, докази надані суду, які стали підставою для винесення постанови підтверджують факт вчинення зазначеного правопорушення та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що постанова є законною та винесена відповідачем з дотриманням норм чинного законодавства, в межах та у спосіб встановлених положеннями нормативних актів які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права, внаслідок чого, правові підстави для визнання скасування такої постанови відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно до ст. 139 КАС України, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича серії ЛВ10-3018 від 24 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300, 00 гривень залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Стрельбицький В.В.