Справа № 200/9368/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 р. Справа№200/9368/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Сафронової Ю.Л., та представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Голуба М.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № , яким застосовано суму штрафних санкцій та/або пені, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 2720,00 грн та № , яким застосовано суму штрафних санкцій та/або пені, тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, зазначає, що не погоджується з висновками перевірки та із застосуванням штрафних санкцій та зазначає, що п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, проте у позивача відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, оскільки такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Позивач зазначає, що пункт 12 статті 13 Закон №265/95-ВР передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов`язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації. Таким чином, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли такий не веде обліку товарів загалом.

Крім того, позивач зазначив, що відсутність порядку ведення обліку товарних запасів, встановленого законодавством виключає відповідальність за його не виконання, оскільки сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України», не вказує на належне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і за місцем їх реалізації та не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України № 265/95-ВР.

Крім цього, представником позивача було подано клопотання «про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним», у якому представник просив суд не брати до уваги фото, надані відповідачем, як сумнівні.

Щодо порушення Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін позивач вказав, що рішення № від 25.09.2020 року, яким «застосовано суму штрафних санкцій та/або пені, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності» в сумі 10000,00 грн. не містить жодного посилання на пункт та статтю законодавчого акту, а також в акті фактичної перевірки встановлення порушення, яке обґрунтовується посиланням на встановлення факту продажу споживачеві 02.10.2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар», в якості доказів встановлення порушення наводиться посилання на інформацію з бази даних «Податковий блок», однак інформація в базу даних «Податковий блок» потрапила у зв`язку із допущеною помилкою, що підтверджується актом про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків.

Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25.09.2020 року № та № , які прийняті на які прийняті на підставі акту перевірки від 31.08.2020 року № 55/05/99/14/05/261491345 прийняті відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, наголосив на обставинах, зазначених в акті перевірки, а також вказав, що фактична перевірка магазина-закусочної ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 у період з 27 по 28 серпня 2020 року проводилась відповідно до Наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.08.2020 року №992 на підставі вимог ст. 191, ст. 20, п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України за період діяльності з 01.10.2018 по 28.08.2020 з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів, контроль за якими покладено на органи податкової служби.

За результатом фактичної перевірки встановлено що у реалізації знаходився товар на загальну суму 1360,00 грн., облік якого не ведеться у встановленому законодавством порядку, а саме накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились на місці продажу не надані, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 265). Опис товару наведений у додатку до акта перевірки.

Крім того, перевіркою встановлено, що згідно почекової інформації бази даних ІС «Податковий блок» встановлено факт продажу споживачеві 02.10.2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар», 40% об, ємністю 0,5 л., за ціною 84,00 грн. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв (із змінами та доповненнями) (далі - Постанова № 957), розмір мінімальної роздрібної ціни на реалізовану пляшку горілки «Хлібний дар», 40% об`ємністю 0,5 л. повинен був становити 89,40 грн. (розрахунок: 447 / 0,5 х 40% = 89,40 грн.), де: 477 - мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100- відсоткового спирту, гривень; 0,5 - об`єм пляшки горілки; 40% - об. од. спирта.

Також на момент перевірки 27.08.2020 року у реалізації знаходилась горілка «Миронівська» 40% об. 0,25 л., за ціною 30,00 грн., горілка «Ноlodoff» 40% об. 0,25 л. за ціною 30,00 грн. та горілка «Хлібна криниця» 40% об. 0,5 л. за ціною 50,00 грн., що є цінами, нижчими за мінімальну роздрібну ціну (опис товару та фото додається до акта перевірки). Таким чином, ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги Постанови №957.

Після початку перевірки 27.08.2020 року особа, яка фактично проводить розрахункові операції - продавець ОСОБА_2 не надала на місці перевірки в господарському об`єкті всі документи, пов`язані з предметом перевірки.

Вказує, що станом на 28.08.2020 року (дата закінчення перевірки) документи, які б підтверджували облік алкогольних напоїв, які знаходились у реалізації за ціною, нижчою від мінімальної роздрібної ціни, встановленою Постанови №957 не були надані.

Відповідач зазначає, що посилання позивача, що на фізичних-осіб підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість не поширюються вимоги п. 12 ст. 3 Закону №265 щодо ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації є недоречним, адже ФОП ОСОБА_1 не є платником єдиного податку.

Відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не вказує на неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і за місцем їх реалізації, та не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченою статтею 20 Закону №265, але суб`єктом господарювання не надано жодних документів, які б підтверджували облік зазначених алкогольних напоїв відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію алкогольних напоїв за ціною нижчою, ніж встановлена мінімальна роздрібна ціна відповідач заначив, що відповідно до п.7 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року № 547 (із змінами та доповненнями), реєстрація скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми. Згідно почекової інформації бази даних «Податковий блок», така операція через РРО ФОП ОСОБА_3 не проводилась. Крім того, в акті перевірки зазначено, що на момент перевірки в реалізації також знаходились алкогольні напої за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін, а саме горілка «Миронівська» 40% об, 0,25 л., за ціною 30,00 грн., горілка «Ноlodoff» 40% об`ємом 0,25 л. за ціною 30,00 грн. та горілка «Хлібна криниця» 40% об`ємом 0,5 л. за ціною 50,00 грн. (фото алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін додаються до акта перевірки).

Щодо порядку оформлення акту фактичної перевірки відповідач зазначив, що

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт фактичної перевірки № 175/05/99/05/05/ НОМЕР_1 від 31.08.2020 року складено у двох примірниках та підписаний посадовими особами контролюючого органу. Акт містить назву органу, який складав акт Головне управління ДПС у Донецькій області, дату початку перевірки 27.08.2020 року, дату закінчення перевірки 28.08.2020 року, дату реєстрації акту в Головному управління ДПС у Донецькій області 31.08.2020 року.

На підставі вищезазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/9368/20-а за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02 листопада 2020 року.

У підготовчому засіданні 05 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 16 листопада 2020 року.

У підготовчому засіданні 16 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 30 листопада 2020 року.

У підготовчому засіданні 30 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 14 грудня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року відкладено підготовче засідання у справі на 11 січня 2021 року та продовжено строк підготовчого провадження у справі № 200/9368/20-а на тридцять днів.

06 січня 2021 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, представником позивача надані пояснення на відзив відповідача, в яких зазначає, що відсутність порядку ведення обліку товарних запасів, встановленого законодавством виключає відповідальність за його не виконання фізичними особами підприємцями. Окрім того, в провину позивача вміняється не ведення обліку товару- горілки, яка в нього взагалі відсутня.

06 січня 2021 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, представником відповідача надано доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з доводами представника позивача та зазначає, що з даних Електронного кабінету вбачається, що позивач не є платником єдиного податку.

Вважає посилання позивача, що на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість не поширюються вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації є недоречним, адже ФОП ОСОБА_4 не є платником єдиного податку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/9368/20-а та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 січня 2021 року.

У судовому засіданні 25 січня 2021 року відкладено розгляд справи до 08 лютого 2021 року.

Позивач у судове засідання, призначене на 08 лютого 2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.

Суд вважає за необхідне зазначити що спірні податкові повідомлення - рішення приймались не з приводу порушення позивачем строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, як про це вказано у прохальній частині позовної заяви.

Судом встановлено, що позивач, з 20.12.2012 року зареєстрований в єдиному державному реєстрі в якості фізичної особи підприємця за № , включений до ЄДРПОУ за номером 0001320, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Волновасько-Мангушське управління.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є оптова роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (код 47.25), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 113-114).

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Донецькій області № 992 від 26 серпня 2020 року, на підставі вимог ст. 191, ст. 20, п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 з 26.08.2020 року тривалість не більше 3 діб, за період діяльності з 01.10.2018 року по 28.08.2020 рік з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів, контроль за якими покладено на органи податкової служби (а.с. 14).

Направлення на перевірку №1172, 1173 від 26.08.2020 року були пред`явлені особі, яка фактично проводить розрахункові операції - продавцю ОСОБА_2 під особистий підпис та вручено копію наказу на проведення перевірки (а.с. 56-57).

Процедура призначення та проведення самої перевірки позивачем не оспорюється.

У період з 2 серпня 2020 року по 28 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена фактична перевірка господарської одиниці «магазин-закусочная», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, за результатами якої складений акт № 175/05/99/05/05/ НОМЕР_1 від 31.08.2020 року (а.с. 58-61).

У вказаному акті зазначено про те, що у реалізації знаходився товар на загальну суму 1360,00 грн., облік якого не ведеться у встановленому законодавством порядку, а саме накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились на місці продажу (господарському об`єкті) не надані, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 265). Опис товару наведений у додатку до акта перевірки.

Крім того, перевіркою встановлено, що згідно почекової інформації бази даних ІС «Податковий блок» встановлено факт продажу споживачеві 02.10.2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар», 40% об`ємністю 0,5 л., за ціною 84,00 грн.

Також зазначено про те, що на момент перевірки 27.08.2020 року у реалізації знаходилась горілка «Миронівська» 40% об`ємністю 0,25 л., за ціною 30,00 грн., горілка «Ноlodoff» 40% об`ємністю 0,25 л. за ціною 30,00 грн. та горілка «Хлібна криниця» 40% об. 0,5 л. за ціною за цінами, нижчими від встановлених мінімальних цін.

На підставі Акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення -рішення від 25.09.2020 року № , яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року за порушення п. 12 ст. Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР до позивача застосовано штрафні санкцій у сумі 2720,00 грн. (а.с. 64) та податкове повідомлення -рішення № , яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абз. 17 ч. 2 статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального №481/95-ВР від 19.12.1995 року за порушення Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін до позивача застосовано штрафні санкцій у сумі 10000 грн. (а.с. 63).

31.08.2020 року відповідачем був складений акт про те, що після ознайомлення з актом перевірки ГУ ДПС у Донецькій області № 175/05/99/05/05/ НОМЕР_1 від 31.08.2020 року керівник підприємства або особа що його заміщає магазину-закусочної, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_4 , продавець ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 відмовилися від підпису та одержання акта перевірки (а.с. 62).

Під час перевірки продавцю ОСОБА_2 під особистий підпис, було вручено додаток № 1 від 22.08.2020 року, яким відповідно до п. 20 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року та відповідно до вимог статті 85 ПКУ запропоновано у термін до 28.08.2020 року надати: реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій; довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій; книгу обліку розрахункових операцій; накладні, товарно-транспортні накладні на реалізуємий товар та інші документи які підтверджують ведення обліку товарів; документи на банківський термінал (а.с. 49).

Також в матеріалах справи наявний Акт від 03.10.2018 року про встановлення помилкового проведення через РРО суми розрахунку, відповідно до якого, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 02 жовтня 2018 року, через РРО було надруковано чек, в якому помилково відображено суму розрахунку за пляшку горілки «Хлібний Дар» в розмірі 84,00 грн. Вказано, що фактично продажу не було (а.с. 20).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд застосовує такі норми матеріального права.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За змістом п. 15.1. Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України окреслено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Пунктом 85.2 ст.85 цього ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктами 85.6 та 85.7 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Як зазначалося вище, у висновках перевірки зазначено про порушення п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР (із змінами) в частині здійснення реалізації товару, облік якого не ведеться у встановленому законодавством порядку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (стаття 20 Закону № 265/95-ВР).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996).

Статтею 1 Закону № 996 встановлює, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За визначенням ч. 2 ст. 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статі 9 Закону № 996 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Приписами пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року (далі Положення № 88), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704 встановлено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Отже, до документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару за місцем їх реалізації, належать первинні документи щодо походження (руху) товару, наприклад: накладні на внутрішнє переміщення товару, податкові та видаткові накладні.

Порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товару за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб`єкта підприємницької діяльності первинних документів, які підтверджують рух таких товарів.

Тому, при відсутності зазначених документів, особи, що здійснювали перевірку повинні були встановити факт реалізації позивачем необлікованих товарів.

З матеріалів справи видно, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.09.2020 року № винесено за порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

При визначенні розміру штрафної санкції відповідач посилався на статтю 20 Закону, якою визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, із системного аналізу вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що штрафна санкція застосовується виключно за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Проте, відповідачем не доведено факту реалізації Товариством товару, який, на переконання відповідача, не було обліковано.

Суд не погоджується з доводом податкового органу стосовно того, що санкція статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовується також у випадку неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Крім того, суд зазначає, що відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесене до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачений порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, тому оприбуткування товарів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку в Україні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 лютого 2018 року (справа № 810/3247/16) дійшов висновку, що «Фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, порядок проведення фактичної перевірки визначається статтею 80 Податкового кодексу України. Пунктом 80.10 цієї статті передбачає, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з п. 86.5. статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки за місцем зберігання та реалізації товару представниками контролюючого органу були виявлені необліковані товарно-матеріальні цінності.

Перелік товарно-матеріальних цінностей, що не обліковані позивачем, наведений у відомості що є додатком до акту перевірки.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 року у справі № 806/2402/16 зазначив: «Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що застосування такої санкції можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції».

Проте, доказів реалізації вказаного у відомості товару без проведення розрахунків через реєстратор розрахункових операції відповідачем суду не надано.

Суд, також, не погоджується з доводом податкового органу стосовно того, що санкція статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовується також у випадку не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Аналогічної позиції дотримується Державна податкова адміністрація України, викладеної у листі від 14 липня 2003 року № 10974/7/23-2117, яким роз`яснено, що відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесене до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Крім того, законодавством не передбачений порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, тому оприбуткування товарів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку в Україні.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку».

16.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання «про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним».

Відповідно до вказаного клопотання представник зазначив, що копії електронних доказів, а саме: фото із зображенням горілчаних виробів, представлені відповідачем в обґрунтування встановлених порушень не є ані оригіналом, ані належно засвідченою копією, не містять посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено дані фото.

Вважає надані фото сумнівними доказами, оскільки відсутня будь-яка інформація щодо способу, місця, часу їх отримання.

Також відсутня інформація чи належить технічний засіб Головному управлінню ДПС у Донецькій області та чи у законній способ він використовувався (чи надавався він посадовим особам на час проведення перевірки).

Відповідно до ст. ст. 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Отже, суд зазначає, що надані відповідачем під час розгляду справи фотоматеріали на 3 аркушах (а.с. 46-48), на яких зображені пляшки алкогольних напоїв, не можуть бути прийнятті судом в якості належних, допустимих чи достовірних доказів, які б підтверджували обставини порушень, що зазначені в акті перевірки, оскільки: по-перше: в акті перевірки не зазначено про те, що під час проведення перевірки здійснювалася фотозйомка, по-друге: вказані фотоматеріали не підтверджують самого факту продажу чи зберігання позивачем алкогольних напоїв.

Той факт, що на вказаних фотоматеріалах зображено розташування якихось алкогольних напоїв в магазині (невідомо в якому), не може свідчити про порушення позивачем вимог Закону з огляду на те, що останній має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що відповідачем не заперечується.

Крім цього, з наданих відповідачем копій фотографій взагалі неможливо достовірно встановити час та місце проведення фотозйомки.

Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача про встановлені факту порушення позивачем вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки відповідачем не доведено суду факту наявності у позивача необлікованого товару та його продажу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 25.09.2020 року № , яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 2720,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 25.09.2020 року № , суд зазначає про таке.

У податковому повідомленні-рішенні № від 25.09.2020 року зазначено, що штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 000,00 грн. застосовані до позивача за порушення Постанови КМУ №957, в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Алкогольні напої у розумінні статті 1 Закон № 481/95-ВР - це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів із вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною десятою статті 18 Закону № 481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

В силу положень вказаної Постанови, мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Отже, згідно з вказаною постановою, розмір мінімальної роздрібної ціни на реалізовану пляшку горілки «Хлібний дар», 40% об., ємністю 0,5 л. повинен був становити 89,40 грн. ( 447 / 0,5 х 40% = 89,40 грн., де: 477 - мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100- відсоткового спирту, гривень; 0,5 - об єм пляшки горілки; 40% - об. од. спирту).

У той же час, згідно почекової інформації бази даних ІС «Податковий блок» встановлено факт продажу споживачеві 02.10.2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар», 40% об`ємністю 0,5 л., за ціною 84,00 грн.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб`єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

В силу положень абзацу чотирнадцятого статті 17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у разі здійснення роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Суд не приймає посилання позивача на те, що факт реалізації горілки за вказаною ціною не підтверджено.

Відповідно до п.п. 14.1.278 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій та програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Інформація, яка міститься в Системі обліку даних від реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО), відображається в інформаційно-аналітичній системі "Податковий блок", що дає можливість переглядати фіскальні денні звіти у розрізі суб`єктів господарювання та РРО, а також використовувати її для аналізу діяльності платників податків (порівнювати із задекларованими даними) та виключити факти невідображення у обсягах продажу з ПДВ роздрібних виторгів.

Суд зазначає, що дані з РРО позивача надсилаються до податкового органу, а інформацію про реалізацію позивачем 02.10.2018 року о 10 год. 56 хв. 47 сек за номером 685 на загальну суму 84 грн. було відображено у інформаційній системі Податковий блок щодо позивача (а.с. 40-45).

Вказана обставина позивачем не заперечується.

Позивач вказує, що вказану операцію було проведено помилково.

Проте, суд критично ставиться до наданого позивачем акту від 03.10.2018 року про встановлення помилкового проведення через РРО суми розрахунку, складеного самим ОСОБА_1 , з огляду на те, що він не спростовує висновків акту перевірки.

Вказаний акт не заперечує того, що відповідна операція про реалізацію 02.10.2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар» ємністю 0,5 літрів за ціною 84,00 грн. була проведена через РРО позивача.

Порядок виправлення такої помилки (якщо вона мала місце) чітко встановлено нормативно - правовим актом, яким не передбачено складання зазначеного акту, про що було зазначено відповідачем у відзиві на позов.

Так, відповідно до п.7 розділу 3 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14.06.2016 року (в редакції станом на момент проведення спірної операції - 02.10.2018 року та на момент складання позивачем акту про встановлення помилкового проведення через РРО суми розрахунку - 03.10.2018 року) реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми.

Якщо алгоритм роботи РРО не забезпечує окремого накопичення у фіскальній пам`яті від`ємних сум розрахунків:

дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача";

забороняється реєструвати через РРО від`ємні суми з використанням операції "сторно".

Доказів проведення реєстрації скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку 84,00 грн. від 02.10.2018 року, у встановлений вказаним порядком спосіб, позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, підтверджено матеріалами справи, що позивач 02.10.2018 року здійснив реалізацію алкогольного напою - однієї пляшки горілки «Хлібний дар» ємністю 0.5 літрів за ціною 84,00 грн., тобто за ціною, нижчою за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої

Таким чином, податковим органом правомірно застосовані до позивача штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 25.09.2020 року.

Отже, позовні вимоги, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За наведених обставин позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову на суму 2 720,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 179,79 грн. (пропорційно задоволеному розміру позовних вимог - 2 720,00 грн., від заявленої загальної ціни позову - 12720,00 грн.).

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14.06.2016 року, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 25.09.2020 року № про застосування суми штрафних санкцій та/або пені в сумі 2720,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 179 (сто сімдесят дев`ять) гривень 79 копійок.

Повне рішення складене 18 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч