Суддя: Анцупова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

м. Київ

Провадження № 11-1259сап19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Анцупової Т. О.,

суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,

за участю:

секретаря судового засідання Яроша Д. В.,

представників скаржника - Кравця Р. Ю., Мартиненко А. В.,

представника відповідача - Нарольської Т. С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19,

УСТАНОВИЛА:

Рух справи

1. У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ».

2. На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване рішення ВРП від 26 листопада 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Скаржник вважає, що підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.

Також, на переконання скаржника, ВРП протиправно притягнула його до дисциплінарної відповідальності поза межами встановлених строків.

3. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 16 грудня 2019 року відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19.

4. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 20 січня 2020 року призначила розгляд справи у судовому засіданні на 12 березня 2020 року.

5. 20 січня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду від ВРП надійшов відзив, у якому вона просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

6. 10 березня 2020 року від представника ОСОБА_1 - Кравця Р. Ю. до Великої Палати Верховного Суду надійшли заяви про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т. О., Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г. від участі в розгляді скарги ОСОБА_1 на рішення ВРП від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19.

7. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 березня 2020 року відмовила в задоволенні заяв про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т. О., Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

Заяву про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Данішевської В. І. від участі в розгляді цієї справи залишено без розгляду.

8. 28 січня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ВРП надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 29 січня 2021 року зазначену заяву ВРП задовольнила.

Фактичні обставини, встановлені судом

9. Указом Президента України від 18 червня 2010 року № 712/2010 ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років на посаду судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, а Указом Президента України від 30 червня 2011 року № 720/2011 переведений у межах п`ятирічного строку на посаду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська. Строк повноважень судді Циганкова В. О. закінчився 18 червня 2015 року.

10. До ВРП 24 квітня 2018 року за вхідним № 3302/0/20-18 надійшли матеріали за дисциплінарною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Промислові інвестиції» (далі - ТОВ «КУА «Промислові інвестиції») на дії судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя у цивільній справі № 200/7868/15-ц, надіслані Вищою кваліфікаційною комісією суддів України відповідно до пункту 19 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).

11. У цій скарзі зазначено про істотне порушення суддею ОСОБА_1 норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що призвело до порушення правил підвідомчості та підсудності; несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР); порушення присяги судді, правил суддівської етики; ухвалення завідомо неправосудного рішення у справі.

12. Ухвалою Другої Дисциплінарної палати ВРП від 08 жовтня 2018 року № 3084/2дп/15-18 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 1 та пунктом 2 частини першої статті 92 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), які кореспондуються з положеннями підпункту «а» пункту 1, пункту 2 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у чинній редакції; далі - Закон № 1402-VIII).

13. Ухвалою від 17 квітня 2019 року № 1169/2дп/15-19 Друга Дисциплінарна палата ВРП за власною ініціативою відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 92 Закону № 2453-VI, які кореспондуються з положеннями пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII. Вказані дисциплінарні справи об`єднано в одне дисциплінарне провадження.

14. Рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19 суддю Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення.

15. Під час розгляду дисциплінарної справи Друга Дисциплінарна палата ВРП установила таке.

16. Компанія з обмеженою відповідальністю «Весдікс Інвестментс Лімітед» (Vesdix Investments Limited) (далі - Компанія) 16 квітня 2015 року звернулася до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном, зобов`язання вчинити дії. У позовній заяві Компанія зазначила, що є власником маслоекстракційного цеху та нежитлової будівлі (котельні) за адресою: АДРЕСА_1 , які є прилеглими до цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на території якого розміщені виробничі потужності Товариство з обмеженою відповідальність «Каховка Пром-Агро» (Херсонська область) (далі - ТОВ «Каховка Пром-Агро»).

17. Арбітражним керуючим, що призначений розпорядником майна ТОВ «Каховка Пром-Агро» та виконує обов`язки керівника вказаного товариства, відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 16 березня 2015 року № 27/256-908/4661/14с є ОСОБА_2 .

18. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська (суддя Циганков В. О.) від 22 квітня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі.

19. У судовому засіданні 10 червня 2015 року Компанія подала заяву про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог від 08 червня 2015 року, в якій просила:

- залучити до участі у справі ще двох відповідачів - ТОВ «Каховка Пром-Агро» та ОСОБА_3 ;

- усунути Компанії перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні об`єктами нерухомості, що знаходяться на АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Каховка Пром-Агро» та його керівництво припинити протиправні дії щодо недопуску представників Компанії (власника) та забезпечити допуск до об`єктів нерухомості у місті Нова Каховка;

- усунути перешкоди Компанії в користуванні офісними та складськими приміщеннями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що належать Компанії на праві користування згідно з договором суборенди;

- зобов`язати ТОВ «Каховка Пром-Агро» припинити протиправні дії щодо недопуску представників Компанії до об`єктів нерухомості у місті Дніпропетровську (які належать Компанії на праві користування);

- зобов`язати солідарно ТОВ «Каховка Пром-Агро» та ОСОБА_3 забезпечити допуск представників Компанії до об`єктів нерухомості у місті Дніпропетровську;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь Компанії грошові кошти (штраф) у розмірі 5000 грн за договором поруки від 14 січня 2015 року № ПФ 001.

20. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 червня 2015 року позов Компанії задоволено частково. Усунуто перешкоди Компанії у володінні, користуванні та розпорядженні об`єктами нерухомості, а саме: маслоекстракційним цехом та нежитловою будівлею (котельнею) за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності Компанії. Зобов`язано ТОВ «Каховка Пром-Агро» та його керівництво припинити протиправні дії щодо недопуску представників Компанії до вказаних об`єктів нерухомості, забезпечити допуск представників Компанії до цих об`єктів нерухомості.

21. ТОВ «КУА «Промислові інвестиції», яке не брало участі в засіданні під час розгляду суддею Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 справи № 200/7868/15-ц, не погодилось з ухваленим судовим рішенням та оскаржило його до суду апеляційної інстанції.

22. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 червня 2015 року в частині задоволення позову Компанії скасовано, провадження у справі закрито. За висновками апеляційного суду, справа № 200/7868/15-ц підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Зокрема, Апеляційний суд Дніпропетровської області у вказаній ухвалі зазначив, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

23. Оцінюючи дії судді ОСОБА_1 під час розгляду справи № 200/7868/15-ц як такі, що містять ознаки дисциплінарного проступку, Друга Дисциплінарна палата ВРП зазначила, що оскільки спірне нерухоме майно знаходиться у місті Нова Каховка (Херсонська область), то, враховуючи очевидну непідсудність справи Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська та керуючись положеннями статей 114, 115, 116 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суддя Циганков В. О., вважаючи, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зобов`язаний був повернути позовну заяву позивачу, а не відкривати провадження у справі та призначати її до розгляду. Натомість суддя ОСОБА_1 під час відкриття провадження у справі не дотримався вимог процесуального законодавства щодо територіальної (виключної) підсудності справи.

24. Друга Дисциплінарна палата ВРП вказала, що у заяві Компанії про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог суб`єктами, між якими виник спір, є юридичні особи. При цьому відповідач ОСОБА_2 є керівником та розпорядником майна відповідача - ТОВ «Каховка Пром-Агро», діє від імені юридичної особи, інший відповідач - фізична особа ОСОБА_3 є поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Каховка Пром-Агро», зокрема щодо умов вільного доступу та використання суборендованого майна, яке знаходиться у місті Дніпропетровську.

25. У зв`язку із зазначеним Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що ОСОБА_1 вийшов за межі повноважень судді суду цивільної юрисдикції, оскільки розглянув господарську справу, що свідчить про грубу недбалість та наявність у його діях дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме умисного істотного порушення суддею норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що призвело до порушення правил щодо юрисдикції: прийнятим судовим рішенням грубо порушено право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

26. Також Друга Дисциплінарна палата ВРП встановила, що суддя ОСОБА_1 ухвалив рішення, яким порушив права ТОВ «КУА «Промислові інвестиції» на вільне володіння і користування належним цьому товариству майном, що свідчить про наявність у діях судді складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, - умисного або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або іншого грубого порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.

27. Дисциплінарна палата ВРП зазначила, що суддя, беручи до уваги надані докази й ухвалюючи на їх підставі судове рішення, не перевірив та не впевнився, хто саме є власником спірного майна. Вирішення спору відбулося протягом однієї години (з 14:50 до 15:53) за одне судове засідання 10 червня 2015 року, перед початком якого було подано заяву про збільшення позовних вимог, зміну предмета позову та залучення до участі у справі ще двох відповідачів. Докази про направлення вказаної заяви іншим сторонам для ознайомлення відсутні. При цьому в копії матеріалів судової справи немає підтвердження виклику судом осіб, яких Компанія просила залучити як відповідачів, проте в журналі судового засідання від 10 червня 2015 року вказано, що представники всіх сторін у справі були присутні в судовому засіданні. Дисциплінарна палата відзначила, що в матеріалах справи відсутня довіреність на представлення інтересів відповідача - ТОВ «Каховка Пром-Агро», однак згідно із журналом судового засідання представник цього відповідача був присутній на засіданні.

На підставі зазначеного Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя намагався якнайшвидше вирішити вказаний спір, проте недбало та неуважно поставився до виконання процесуальних обов`язків судді, ухвалив судове рішення на підставі поданих матеріалів, що свідчить про формальний підхід до вирішення спору. При цьому ухвалене суддею ОСОБА_1 рішення від 10 червня 2015 року порушило права ТОВ «КУА «Промислові інвестиції» на вільне володіння і користування належним цьому товариству майном, що свідчить про наявність у діях судді складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.

28. Друга Дисциплінарна палата ВРП вважає, що допущені суддею ОСОБА_1 порушення процесуального закону є істотними, належать до діянь, кваліфікованих законом як порушення присяги судді (частина друга статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» у редакції, чинній на час постановлення рішення), а саме як вчинення дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів, за що суддя ОСОБА_1 має бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за дії, які чинною редакцією Закону № 1402-VIII кваліфікуються як істотний дисциплінарний проступок. Строк притягнення вказаного судді до дисциплінарної відповідальності (без урахування часу тимчасової непрацездатності та перебування його у відпустці - 455 днів) не минув.

29. Під час обрання дисциплінарного стягнення стосовно судді ОСОБА_1 . Друга Дисциплінарна палата ВРП врахувала, зокрема, надану Прокуратурою Дніпропетровської області інформацію стосовно судді ОСОБА_1 , за якою:

- у період з грудня 2013 року по жовтень 2015 року за попередньою змовою групою осіб та у складі організованої групи вчинив низку особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, у зв`язку з чим за результатами проведення досудового розслідування 19 грудня 2016 року складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000872 за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частинами другою, третьою статті 28, частиною четвертою статті 190, частиною четвертою статті 358, частиною першою статті 366, частиною другою статті 375 Кримінального кодексу України (далі - КК України);

- суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000275 за частиною другою статті 185 КК України. Суддя ОСОБА_1 , будучи обвинуваченим (кримінальне провадження № 0000872), повторно вчинив умисний злочин проти власності, а саме: перебуваючи в магазині у місті Дніпрі, вибрав чотири комплекти чоловічої термобілизни та окуляри для плавання, зірвав у примірочній з відповідного одягу радіочастотний датчик - електронну кліпсу та пройшов до каси, де здійснив оплату покупки лише окулярів, спричинивши магазину матеріальну шкоду.

30. Дисциплінарна палата вважає, що дії судді, про які зазначила Прокуратура Дніпропетровської області, не узгоджуються із вимогами зазначеними у статті 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ (черговим) з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року та у Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, та підривають авторитет правосуддя та суспільну довіру до суду.

31. 23 серпня 2019 року до ВРП надійшла скарга ОСОБА_1 (з доповненнями від 19 вересня та 08 жовтня 2019 року) на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

32. За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 ВРП прийняла рішення від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19, яким залишила без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ».

33. У цьому рішенні ВРП окремо зазначила, що, з 10 червня 2015 року (дата ухвалення рішення суду у справі № 200/7868/15-ц) до 10 червня 2018 року (трирічний строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, який слід обчислювати при триваючому проступку, що розпочався 22 квітня та закінчився 10 червня 2015 року) суддя ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний 248 днів, перебував у відпустках 179 днів, що загалом становить 427 днів. Навіть з урахуванням установленої ВРП невідповідності щодо кількості днів перебування судді у відпустках та в стані тимчасової непрацездатності Друга Дисциплінарна палата ВРП 22 липня 2019 року прийняла рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в межах установленого строку.

34. Вважаючи рішення ВРП від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на це рішення.

Короткий зміст та обґрунтування наведених у скарзі вимог

35. У скарзі на рішення ВРП від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 » скаржник зазначає, що встановлення ВРП у діях скаржника нібито порушень правил підсудності та підвідомчості не узгоджується ні з нормами законодавства, ні з судовою практикою, а ґрунтується виключно на власному баченні правозастосування, що виходить за межі повноважень ВРП.

36. На переконання скаржника, судова помилка щодо підсудності справи не могла бути кваліфікована ВРП за підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, оскільки порушення правил підсудності не має наслідком відповідальність за цією статтею. Крім того, порушення підсудності в момент відкриття провадження у справі відбулося помилково, однак, у подальшому через заборону передати справи, розгляд яких уже розпочався, та в силу зміни позовних вимог суддя діяв виключно в межах процесуального закону.

При цьому скаржник зауважує, що питання одночасного розгляду справ, де предметом є основне та забезпечувальне зобов`язання, було та залишається дискусійним і з приводу того, чи можуть вони бути розглянуті в одному провадженні, і з приводу того, за правилами якого судочинства слід розглядати такі справи, тому висновки ВРП ґрунтуються виключно на власному тлумаченні процесуальних норм. Крім того, в оскаржуваному рішенні не міститься мотивів щодо спростування аргументів скаржника з цього приводу.

37. Також скаржник вважає, що встановлення ВРП у діях судді ознак невчасного внесення рішення до ЄДРСР не відповідає фактичним обставинам, адже станом на момент, коли суддя вийшов на роботу та мав внести рішення, у силу зміненого в період його перебування на лікарняному законодавства він не мав ні фактичної, ні правової можливості самостійно внести рішення до реєстру, оскільки такі повноваження були надані лише апарату суду.

38. Окремо скаржник звертає увагу й на те, що ТОВ «КУА «Промислові інвестиції» не було власником спірного майна на момент вирішення ним справи, що підтверджено судовими рішеннями в інших справах, тому його право власності не могло бути порушене.

39. Також ВРП та її Дисциплінарною палатою не було дотримано принципу заборони подвійного притягнення до відповідальності, оскільки одні й ті самі факти стали підставою для здійснення подвійної кваліфікації в межах одного дисциплінарного провадження. Зокрема, дії судді ОСОБА_1 щодо порушення правил підвідомчості під час розгляду справи № 200/7868/15-ц, несвоєчасного надання ним копії судового рішення для її внесення до ЄДРСР, порушення прав ТОВ «КУА «Промислові інвестиції» як власника спірного майна було двічі кваліфіковано Дисциплінарною палатою і як дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, і як порушення присяги судді.

40. Крім того, скаржник зазначає, що оскільки ВРП не було встановлено дня вчинення кожного окремого проступку, з моменту відкриття провадження у справі минуло більше 3-х років, то відповідно ВРП було притягнуто суддю до відповідальності за межами строків притягнення до такої відповідальності.

Позиція ВРП щодо скарги ОСОБА_1 .

41. ВРП подала відзив на скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а наведені в скарзі ОСОБА_1 доводи - безпідставними. Зокрема, наголошено, що рішення від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 прийнято повноважним складом ВРП та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні. У зазначеному рішенні містяться посилання на підстави та мотиви, з яких суддю ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

42. У відзиві на скаргу ВРП зазначила, що її Друга Дисциплінарна палата, здійснюючи дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_1 , діяла в межах своїх повноважень, її висновки і матеріали дисциплінарної справи підтверджують порушення ОСОБА_1 присяги судді, вчинення істотного дисциплінарного проступку.

43. Надаючи оцінку доводам скаржника про порушення строків притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, ВРП зауважила, що встановлений Другою Дисциплінарною палатою проступок судді є триваючим, оскільки провадження у справі суддя ОСОБА_1 відкрив з порушенням правил виключної підсудності (за умови, що справа могла бути розглянута в цивільному провадженні), з урахуванням заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог розглянув справу і вирішив спір, що виник між двома юридичними особами з господарських правовідносин. Суддя ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний 248 днів, перебував у відпустках 179 днів, що загалом становить 427 днів.

44. Наведене, на думку ВРП, свідчить, що притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відбулося в межах трирічного строку.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

45. Дослідивши наведені в скарзі доводи, перевіривши матеріали дисциплінарної справи, заслухавши пояснення сторін, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення з таких мотивів.

Щодо меж перегляду оскаржуваного рішення ВРП

46. Вирішуючи питання про межі перегляду Великою Палатою Верховного Суду оскаржуваного рішення ВРП, суд виходить зі своєї сталої практики щодо перегляду визначених законом підстав дисциплінарної відповідальності судді та мотивів, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

47. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

48. Згідно з практикою ЄСПЛ «навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції». У межах скарги за статтею 6 Конвенції для того, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі фактори, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, у який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», параграф 123).

49. У рішенні ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року у справі Bryan v. the United Kingdom (параграфи 44-47), цим судом були вироблені так звані критерії Брайана, які в рамках заяви за статтею 6 Конвенції дозволяють визначити, чи мав суд «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду». Тож необхідно враховувати такі фактори, як: предмет оскаржуваного рішення; спосіб, у який було прийняте рішення (процедурний критерій); зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження.

50. Можливість оскаржити рішення по суті є важливим запобіжним механізмом суддівської незалежності та незалежності судової системи в цілому. Велика Палата Верховного Суду забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції та є визначеним статтею 266 КАС України судовим органом, який має повну юрисдикцію щодо розгляду скарг на рішення ВРП, зокрема на її рішення про залишення без змін рішень дисциплінарних палат про притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності.

51. Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Отже, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

52. Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі Kraska v. Switzerland визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

53. Консультативна рада європейських суддів (далі - КРЄС) рекомендує, що «дисциплінарний розгляд справи в кожній країні повинен передбачати можливість подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду» (пункт 77 (v) Висновку № 3 (2002) КРЄС про принципи та правила, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та неупередженості).

54. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

55. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає необхідним повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.

Щодо порушення правил підсудності та предметної юрисдикції суддею ОСОБА_1 під час розгляду справи № 200/7868/15-ц

56. З матеріалів дисциплінарного провадження та зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що ВРП погодилася з рішенням її Другої Дисциплінарної палати про наявність правових підстав для притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які відповідно до Закону № 1402-VIII кваліфікуються як істотний дисциплінарний проступок.

57. Оцінюючи висновки ВРП та її дисциплінарного органу щодо допущених суддею ОСОБА_1 порушень норм процесуального права під час розгляду справи № 200/7868/15-ц, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на таке.

58. З матеріалів справи слідує, що спірне майно у справі № 200/7868/15-ц, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

59. Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній станом на час відкриття провадження у справі № 200/7868/15-ц) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

60. Якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві (стаття 115 ЦПК України).

61. Пунктом 2 частини першої статті 116 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

62. Зважаючи на зазначені процесуальні норми, а також на зміст позовних вимог, які були заявлені Компанією у справі № 200/7868/15-ц, зокрема, що спірне нерухоме майно знаходиться у місті Нова Каховка Херсонської області, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП про непідсудність цієї справи Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська.

Керуючись зазначеними положеннями процесуального законодавства, суддя ОСОБА_1 , вважаючи, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зобов`язаний був повернути позовну заяву позивачу, а не відкривати провадження у справі та призначати її до розгляду.

63. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, у судовому засіданні 10 червня 2015 року Компанія подала заяву від 08 червня 2015 року про збільшення позовних вимог, зміну предмета позову та залучення до участі у справі ще двох відповідачів.

64. Як установила ВРП і підтверджено матеріалами дисциплінарної справи, позовні вимоги, заявлені Компанією, виникли з різних за своєю природою правовідносин (на підставі різних договорів - суборенди та поруки), також наявні різні об`єкти спору - майно у Херсонській області й у місті Дніпропетровську та грошові кошти. Крім того, наявний різний суб`єктний склад за позовними вимогами, оскільки суб`єкти, між якими виник спір, є юридичними особами. Відповідач ОСОБА_2 , який є керівником та розпорядником майна відповідача - ТОВ «Каховка Пром-Агро», діє також від імені юридичної особи. Інший відповідач - фізична особа ОСОБА_3 є поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Каховка Пром-Агро», зокрема щодо умов вільного доступу та використання суборендованого майна (яке знаходиться у місті Дніпропетровську).

65. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 16 ЦПК України).

66. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

67. Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; тут і далі - у редакції, чинній станом на час відкриття провадження у справі № 200/7868/15-ц) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

68. Статтею 12 ГПК України визначено перелік справ, підвідомчих господарським судам, до якого віднесено, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.

69. ВРП погодилась із рішенням її Другої Дисциплінарної палати про те, що суддя ОСОБА_1 відкрив провадження у справі № 200/7868/15-ц за позовною заявою Компанії, яка не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства, та вирішив спір, що виник між двома юридичними особами з господарських правовідносин. Зазначені обставини є очевидними та не могли бути невідомі судді.

70. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП про те, що суддя ОСОБА_1 під час відкриття провадження у справі № 200/7868/15-ц не дотримався вимог процесуального законодавства, що свідчить про наявність у діях судді дисциплінарного проступку.

Щодо порушення суддею ОСОБА_1 пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII

71. З матеріалів справи слідує, що ВРП в оскаржуваному рішенні погодилася з висновками її Другої Дисциплінарної палати щодо порушення суддею ОСОБА_1 пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.

Зокрема, як зазначає ВРП та її Дисциплінарний орган суддя ОСОБА_1 несумлінно поставився до свого обов`язку щодо визначення належності та допустимості доказів щодо предмета доказування, не перевірив та не впевнився, що саме позивач є власником спірного майна.

72. У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ «КУА «Промислові інвестиції» не було власником спірного майна на момент вирішення ним справи, а тому право власності не могло бути порушене. Також зазначає, що станом на момент розгляду справи (з 22 квітня по 10 червня 2015 року) право власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оспорювалось у суді, зокрема у справах № 5024/1463/2012, № 923/1020/13.

73. Велика Палата Верховного Суду, розглянувши зазначені аргументи скаржника та пояснення його представників, вважає їх такими, що не спростовують висновків ВРП про порушення суддею ОСОБА_1 пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII з таких мотивів.

74. Зі змісту рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП слідує, що долучені до позовної заяви у справі № 200/7868/15-ц інформаційні довідки із відповідних державних реєстрів щодо об`єктів нерухомого майна в м. Новій Каховці не містять будь-яких реквізитів на підтвердження дійсності інформації, що відображена у них (зокрема відсутній QR-код).

75. До того ж суддя, враховуючи надані докази й ухвалюючи на їх підставі судове рішення, не перевірив та не впевнився, хто саме є власником спірного майна. Вирішення спору відбулося протягом однієї години (з 14:50 до 15:53) за одне судове засідання 10 червня 2015 року, перед початком якого було подано заяву про збільшення позовних вимог, зміну предмета позову та залучення до участі у справі ще двох відповідачів. Докази про направлення вказаної заяви іншим сторонам для ознайомлення відсутні. При цьому в копії матеріалів судової справи немає підтвердження виклику судом осіб, яких Компанія просила залучити як відповідачів, проте в журналі судового засідання від 10 червня 2015 року вказано, що представники всіх сторін у справі були присутні в судовому засіданні. Дисциплінарна палата відзначила, що в матеріалах справи відсутня довіреність на представлення інтересів відповідача - ТОВ «Каховка Пром-Агро», однак згідно із журналом судового засідання представник цього відповідача був присутній на засіданні.

76. Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням обставин встановлених Другою Дисциплінарною палатою ВРП, погоджується з висновками ВРП про те, що під час розгляду справи № 200/7868/15-ц суддя ОСОБА_1 недбало та неуважно поставився до виконання процесуальних обов`язків судді, ухвалив судове рішення на підставі поданих матеріалів, що свідчить про формальний підхід до вирішення спору.

77. Рішенням ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» визначено, що в судових рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. В умовах дії такого принципу, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних обставин спору.

78. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП, що суддя ОСОБА_1 несумлінно поставився до свого обов`язку з визначення належності та допустимості доказів щодо предмета доказування, не перевірив та не впевнився, хто саме є власником спірного майна.

Щодо своєчасного внесення суддею ОСОБА_1 судового рішення до ЄДРСР

79. ВРП встановила, що суддею ОСОБА_1 не дотримано й вимоги закону щодо необхідності своєчасного внесення судового рішення до ЄДРСР.

80. Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV ) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

81. Згідно із частиною третьою статті 3 вказаного Закону суд загальної юрисдикції вносить до ЄДРСР всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

82. Як було встановлено дисциплінарним органом ВРП, провадження у справі № 200/7868/15-ц відкрито ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року, а 10 червня 2015 року ухвалено рішення по суті.

10 червня 2015 року сторони у справі № 200/7868/15-ц отримали вступну та резолютивну частину рішення. З 11 по 23 червня 2015 року суддя ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

83. Водночас електронні копії ухвали про відкриття провадження від 22 квітня 2015 року та рішення від 10 червня 2015 року у справі № 200/7868/15-ц до ЄДРСР надіслані лише 23 липня 2015 року.

84. У зв`язку із зазначеним Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що на час постановлення ухвали від 22 квітня 2015 року та ухвалення рішення від 10 червня 2015 року надсилання копії судового рішення (ухвали, рішення тощо) до ЄДРСР регулювалося нормами Закону № 3262-IV та Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень від 25 травня 2006 року № 740 (далі - Порядок).

85. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП про те, що зміни щодо надсилання до ЄДРСР електронних копій судових рішень, що виносилися суддями, які на момент настання необхідності надсилання до ЄДРСР електронної копії судового рішення втратили можливість їх підписання власними електронно цифровим підписом, внесені до Порядку 17 червня 2015 року, набрали чинності 26 червня 2015 року, відтак не застосовується до спірних правовідносин.

Відтак Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок ВРП про те, що суддя ОСОБА_1 , приступивши 24 червня 2015 року до роботи після тимчасової непрацездатності, зобов`язаний був у цей день надіслати копію рішення суду від 10 червня 2015 року для розміщення у ЄДРСР. Твердження ОСОБА_1 про те, що 18 червня 2015 року закінчився строк його повноважень, тому він самостійно не міг внести вказане рішення до ЄДРСР, зазначених висновків не спростовують.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає про те, що ухвала про відкриття провадження від 22 квітня 2015 року у справі № 200/7868/15-ц підлягала оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після її виготовлення і підписання, відтак в діях судді ОСОБА_1 наявне триваюче порушення щодо своєчасного внесення цього судового рішення до ЄДРСР.

86. З урахуванням зазначеного, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком ВРП та її Дисциплінарної Палати про наявність в діях судді ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Щодо строків притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності

87. З доводами скаржника про те, що ВРП притягнула його до відповідальності за межами встановлених строків, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з таких мотивів.

88. Дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці (частина четверта статті 96 Закону № 1402-VIII у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

89. Під час розгляду цієї справи встановлено, що дії, з якими відповідач пов`язував підстави звільнення позивача з посади судді, були вчинені ним у період з 22 квітня по 10 червня 2015 року. Зокрема, суддя ОСОБА_1 провадження у справі відкрив з порушенням правил підсудності та юрисдикції, з урахуванням заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог розглянув справу і вирішив спір, що виник між двома юридичними особами з господарських правовідносин.

90. Як установила ВРП, з 10 червня 2015 року (дата ухвалення рішення суду у справі № 200/7868/15-ц) до 10 червня 2018 року (трирічний строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності) суддя ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний 248 днів, перебував у відпустках 179 днів, що загалом становить 427 днів.

91. Наведене свідчить, що Друга Дисциплінарна палата ВРП 22 липня 2019 року прийняла рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в межах установленого законом строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Щодо вмотивованості та пропорційності оскаржуваного рішення ВРП

92. Велика Палата Верховного Суду вважає, що порушення, допущені суддею ОСОБА_1 під час розгляду справи № 200/7868/15-ц, дають підстави вважати правильним та обґрунтованим висновок ВРП про те, що такі дії судді мають ознаки істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді.

93. Як свідчить зміст оскаржуваного рішення ВРП та рішення її Другої Дисциплінарної палати від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15-19, вони ґрунтуються виключно на оцінці процесуальних дій судді ОСОБА_1 під час розгляду судової справи № 200/7868/15- ц і не містять висновків щодо законності та обґрунтованості судових рішень.

94. Ураховуючи наведені обставини, Велика Палата Верховного Суду вважає належно обґрунтованим висновок ВРП про істотне порушення суддею ОСОБА_1 норм процесуального права під час відкриття провадження у справі № 200/7868/15-ц та її розгляду.

95. Отже, оскаржуване рішення ВРП містить обґрунтовані мотиви, з яких цей орган дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

96. Відповідно до частини другої статті 109 Закону № 1402-VIII під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.

ВРП врахувала інформацію, надану Прокуратурою Дніпропетровської області щодо інших обставин, про які зазначено у пункті 28 цієї постанови, що характеризує суддю ОСОБА_1 . При цьому ВРП не вирішувалося питання про обґрунтованість обвинувачень ОСОБА_1 у кримінальних провадженнях № 0000872 та № 0000275.

97. З урахуванням викладеного, а також зважаючи на характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя в судовій справі № 200/7868/15-ц, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками ВРП стосовно кваліфікації дій судді як дисциплінарного проступку та застосування до цього судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення.

98. Наведені в оскаржуваному рішенні ВРП висновки щодо вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку є належним чином умотивованими, ґрунтуються на доказах, а застосований вид дисциплінарного стягнення є пропорційним.

99. Скаржник не спростував висновків ВРП про наявність правових підстав для притягнення його як судді до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення.

Висновки за результатами розгляду скарги

100. Враховуючи аргументи та доводи сторін, Велика Палата Верховного Суду встановила, що ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII. Оскаржуване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення.

101. Передбачені статтею 52 Закону № 1798-VIII підстави для скасування рішення ВРП відсутні.

102. З огляду на встановлені обставини Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ВРП.

Керуючись статтями 266, 341, 344, 349, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 липня 2019 року № 1911/2дп/15- 19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 » залишити без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 26 листопада 2019 року № 3153/0/15-19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді: В. В. Британчук К. М. Пільков

Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко

І. В. Григор`єва В. В. Пророк

М. І. Гриців Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік

О. С. Золотніков В. М. Сімоненко

Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач

Г. Р. Крет С. П. Штелик

Л. М. Лобойко