Справа № 358/1522/20
Суддя: Тітов М. Б.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1522/20 Провадження № 2-а/358/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача Божка М.І.,

представника відповідача Савченка М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капрала поліції Савченка Миколи Руслановича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3535843 від 09 грудня 2020 року, відповідно до якої його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні.

Зокрема, позивач зазначає, що 09 грудня 2020 року близько 15 год. 30 хв. він керував автомобілем марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Миколаївській в м. Богуслав Київської області. В автомобілі з ним перебував ОСОБА_2 з його малолітньою донькою. Рухаючись вулицею Миколаївська м. Богуслав Київської області в напрямку с. Хохітва Обухівського району Київської області, а саме неподалік магазину «Капріз» він, з метою обгону попутного транспортного засобу, увімкнув лівий показник повороту та впевнившись у безпечності здійснення маневру з обгону, виїхав на зустрічну смугу руху та в подальшому звершив вказаний маневр. Після цього, з вулиці Миколаївська він звернув на вулицю Садова м. Богуслава Київської області, де був зупинений працівниками поліції, які під час розмови йому повідомили, що він, здійснюючи маневр з обгону транспортного засобу не увімкнув показник повороту, чим порушив п.14 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На його зауваження про те, що він виконав вимоги Правил дорожнього руху України, поліцейські не реагували і будь - яких належних та допустимих доказів не надали, після чого склали оскаржувану постанову.

Позивач зазначає, що поліцейським на час розгляду справи взагалі не було надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП, окрім самої постанови, оскільки фіксація зазначеного правопорушення не відбувалася, свідки по справі не залучалися.

Представник позивача Божок М.І. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в цій постанові відсутні посилання на докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.

Представник відповідача Савченко М.Р. в судовому засіданні позов не визнав та висловив заперечення, в яких зазначив, що 09 грудня 2020 року близько 15 год. 30 хв. він рухався на патрульному автомобілі по вулиці Миколаївській в м. Богуслав Київської області. Неподалік магазину «Капріз» він побачив, як автомобіль марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгон попутного транспортного засобу, не увімкнувши лівий показник повороту. Після цього даний автомобіль було зупинений та щодо водія ОСОБА_1 було винесено постанову за ст. 122 ч. 2 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Суд заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступних підстав.

Із копії постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3535843 від 09 грудня 2020 року, вбачається, що дана постанова була складена інспектором Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капралом поліції Савченком Миколою Руслановичем щодо ОСОБА_1 по ст.122 ч. 2 КУпАП за порушення останнім правил дорожнього руху України.

Посадовою особою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3535843 від 09 грудня 2019 року посадовою особою зазначено, що ОСОБА_1 09 грудня 2020 року о 15 годині 40 хвилин в м. Богуславі по вул. Миколаївська, 2, керуючи транспортним засобом «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , при виконанні обгону не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п. 14 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Проте така постанова не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення. Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно частини другої статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає, в тому числі за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Натомість, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3535843 від 09 грудня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в тому числі відсутні письмові пояснення водія транспортного засобу ОСОБА_1 , показання свідків про обставини вчинення правопорушення.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як убачається зі змісту постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (п. 7 постанови), під час виявлення правопорушення поліцейським не було застосовано технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису та як наслідок об`єктивно не було зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.14 Правил дорожнього руху.

Під час судового розгляду справи представником відповідача було надано суду відеозапис із камер спостереження «Безпечне місто», але при перегляді даного відеозапису не було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 порушень п. 14 Правил дорожнього руху.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а прийшов до висновку, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Таким чином, судом не встановлено, на підставі яких доказів посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, дійшла до висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, піддавши адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху.

При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідач відзиву на позов не надав, а також не надав доказів на підтвердження законності оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним, а тому суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 5, 73-76, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капрала поліції Савченка Миколи Руслановича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3535843 від 09 грудня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 березня 2021 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов