Справа № 420/15109/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІСБУД» до Південного міжрегіонального управління Укртансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІСБУД» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.12.2020 року № 228323.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що оскаржувана постанова винесена із порушенням процедури габаритно-вагового контролю, порушенням порядку розгляду справи, відносно особи, що не є перевізником. На момент проведення 15.10.2020 габаритно-вагового контролю такого територіального органу в Укртрансбезпеці, як Управління Уртрансбезпеки в Одеській області не існувало, адже воно ліквідовано згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 року, а тому, на переконання позивача, акт № 242597 від 15.10.2020 року, відповідно до ст. 74 КАС України, не є допустимим доказом. В Акті № 242597 від 15.10.2020 року відсутні посилання на результаті габаритно-вагового контролю, а саме на довідку про здійснення габаритно-вагового контролю. Позивач наполягає на тому, що не є перевізником у розумінні ст. 1 Закону України "Про і автомобільний транспорт", та не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, суб`єктом яких є саме перевізник.

04.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

11.01.2021 року позивачем на виконання вимог ухвали суду позивачем усунено недоліки позовної заяви, зокрема уточнено відповідача за даним спором та позовні вимоги, а саме: позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.12.2020 року № 228323.

13.01.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

26.01.2021 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками. Проте, у встановлений ухвалою суду строк відповідачем не надано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

02.02.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІСБУД» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 0061231, основний вид економічної діяльності - Вантажний автомобільний транспорт (код 49.41).

13.02.2020 року між ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) укладено договір на автоперевезення вантажу № 12/02/19, відповідно до предмету якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських і міжміських сполученнях (а.с.24).

В розділі 2 вказаного договору передбачені, зокрема, і обов`язки Перевізника, серед яких: У випадку досягнення згоди Сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти Замовнику точні і достовірні дані щодо рухомого складу (марка та тип автомобіля і причепу), яким буде здійснено перевезення вантажу та дані водія перевізника (прізвище, ім`я та по батькові, серія та № паспорта) на протязі робочого дня; Направляти у розпорядження Замовника автомобілі у належному технічному стані, придатному для перевезення даного виду вантажу і що відповідає санітарним вимогам, у строки, вказані в заявці; Забезпечити наявність у водіїв належним чином оформлених документів для безперешкодного виконання перевезень; Подати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і а терміни, вказані в узгодженій "Заявці на перевезення".

15.10.2020 року ТОВ «ЧАРНОКІТ» покупцю щебеню ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» складено видаткову накладну № 1776 на суму 34406,40 грн та видаткову накладну № 386 на суму 144579,30 грн (а.с.30-31).

15.10.2020 року оформлено товарно-транспортну накладну № 2362 на перевезення щебеню (29,42т), з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 (а.с.26).

26.10.2020 року між ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» та ФОП ОСОБА_1 , складено акт надання послуг № 60 від на суму 280641,60 грн про виконання послуг перевезення вантажу на виконання умов договору № 12/02/19 від 13.02.2020 року (а.с.27).

15.10.2020 року старшими державними інспекторами ВДК складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 242597 щодо перевірки транспортного засобу DAF CF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , водій - ОСОБА_2 (а.с.17).

Як вбачається з акту під час перевірки виявлено порушення, а саме: перевезення вантажу згідно накладної № 32783, (В25м350п4 Фібра) з перевищенням вагових норм, відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.17).

26.11.2020 року відповідачем складено повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП, в якому зазначено позивачу прибути 07.12.2020 року для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по актам проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільні транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 242597 від 15.10.2020 року (а.с.16).

Докази направлення позивачу вказаного запрошення у суду відсутні.

07.12.2020 року розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» виконуючим обов`язки Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області Кучеренко Г., прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 228323, якою з ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» стягнуто 8500,00 грн штрафу за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Пунктом 4 Положення передбачено, що основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби, зокрема, Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Положеннями ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (підпункт 4 п. 2 Порядку № 879).

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 п. 2 Порядку № 879).

В п. 6 Порядку № 879 зазначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п. 26 Порядку № 879).

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м., за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Відповідно до абзаців 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Предметом доказування у спірних правовідносинах є правомірність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу як до особи, яку відповідач визнав перевізником, а також встановлення того, хто є дійсним автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Як встановлено судом, 13.02.2020 року між ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) укладено договір на автоперевезення вантажу № 12/02/19, відповідно до предмету якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських і міжміських сполученнях (а.с.24). Також, 15.10.2020 року оформлено товарно-транспортну накладну № 2362 на перевезення щебеню (29,42т), з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , а замовником ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» (а.с.26). Суд звертає увагу, що в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 242597 від 15.10.2020 року щодо перевірки транспортного засобу DAF CF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначено, що вказаний автомобіль належить ФОП ОСОБА_1 . Тобто, перевізником та власником транспортного засобу є саме ФОП ОСОБА_1 . Отже, відповідальною особою за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт встановлених за актом перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 242597 від 15.10.2020 року є саме ФОП ОСОБА_1 , а тому застосовані оскаржуваною постановою винесеною на підставі зазначеного акту перевірки, штрафні санкції є неправомірними та суперечать вимогам законодавства про автомобільний транспорт. ТОВ «ТРАНССЕРВІСБУД» не є ні власником транспортного засобу, ні перевізником, а тому не несе встановлену законом відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. З урахуванням зазначеного постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.12.2020 року № 228323 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню, а понесенні позивачем судові витрати стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 72-73, 77, 90, 242-246, 250-251, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІСБУД» (65003, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, 68/1, ) до Південного міжрегіонального управління Укртансбезпеки (65014, м.Одеса, вул. Успенська, 4, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.12.2020 року № 228323.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок його бюджетних відшкодувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНССЕРВІСБУД» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова

.