Справа № 364/136/21
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/136/21
Провадження № 2-а/364/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участі секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до поліцейського відділення № 4 Білоцерківського РУП в Київській області старшого сержанта Самарчука Віталія Віталійовича ( вул. Миру, 25-а, смт Володарка, Київської області, 09301, № тел. НОМЕР_2 )

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.02.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 10.01.2021 року поліцейський відділення № 4 Білоцерківського РУП в Київській області Самарчук Віталій Віталійович склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. З постановою поліцейського позивач не погоджується, вважаючи її безпідставною.

Посилаючись на обставини викладені у позові та на ст. ст. 19,62 Конституції України, ст. ст. 126, 283, 286, 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 160-161 КАС України, позивач просить суд: визнати дії поліцейського Самарчука В.В. протиправними та скасувати постанову поліцейського відділення № 4 Білоцерківського РУП в Київській області старшого сержанта Самарчука Віталія Віталійовича серії БАВ № 129889 від 10.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі . Провадження у справі закрити. Провести розгляд справи за його відсутності.

01.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.03.2021 року на 11:00 годину.

Позивач на виклик суду в судове засідання не прибув. В позові просить суд провести розгляд справи у його відсутність (а.с.7). Окрім того своєю заявою , що надійшла на адресу суду 11.03.2021 року, також просить розгляд справи провести за його відсутності ( а.с.38).

У судове засідання відповідач не з`явився. Своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті . 11.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив у якому відповідач зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, посилаючись на законність ухваленої ним постанови та на правомірність накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу . Просив розгляд справи провести у його відсутність ( а.с. 30-37).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із адміністративним позовом, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Із змісту адміністративного позову, відзиву та доданих письмових доказів судом встановлено, що 10.02.2021 року поліцейським поліцейського відділення № 4 Білоцерківського РУП в Київській області старшим сержантом Самарчуком Віталієм Віталійовичем, винесено постанову серії БАВ № 129889, відносно ОСОБА_1 за якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. По суті вчиненого правопорушення в постанові зазначено, що 10.02.2021 року о 09:30 годині по вулиці Коцюбинського в смт Володарка Київської області ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу Мерседес-Бенц «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_3 на майданчику для маршрутних транспортних засобів. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 не надав поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 15.9 е; 2.1ґ ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступних міркувань.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, однак належного обґрунтування своїх вимог у позові не навів, окрім висловлювань, що він не порушував ПДР та стверджено зазначає, що він не повинен надавати поліцейському документи для перевірки.

Відповідач у відзиві зазначив, що згідно п. 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також згідно п.п. а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В якому зазначено в п.п. ґ) , що водій механічного транспортного засобу повинен, окрім іншого повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).Всупереч наведеного ОСОБА_1 не надав страховий поліс, а в подальшому при перевірці було з`ясовано, що страховий поліс станом на 10.02.2021 року у ОСОБА_1 стосовно зазначеного транспортного засобу відсутній , на ствердження чого відповідач надав інформацію, що міститься в єдиній централізованій базі даних ( а.с. 30-37).

Наведені відповідачем обставини стверджуються і самим позивачем, про що він зазначив у своєму позові, а відтак суд визнає їх беззаперечними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Окрім того відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Стаття 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини справи та даючи їм правову оцінку суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, позивач у своєму позові стверджує, що ним 10.02.2021 року не було допущено порушення ПДР та що відповідач не зазначив підстави притягнення його до адміністративної відповідальності. Спростовуючи дану позицію позивача суд зазначає, що згідно ст.126 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже було зазначено вище позивач на вимогу поліцейського не надав для огляду страховий поліс. Поліцейським при відповідній перевірці встановлено, що поліс у ОСОБА_1 відсутній, що стверджено письмовим доказом наданим відповідачем ( а.с.35). Позивач у своїй позовній заяві і сам зазначає, що він відмовився надати страховий поліс, вказуючи у позові « тому що дії Відповідача вважав незаконними» ( а.с.2).

Стаття 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Однак слід зазначити , що відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. такими документами, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, та чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України тощо.

Відповідачем була винесена постанова відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: позивач не пред`явив для перевірки чинний страховий поліс або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування . При цьому, позивач не заперечує даного факту, проте, посилається на те, що не вбачав обов`язку виконання такої вимоги інспектора, оскільки вважав її незаконною, а тому він відмовився надати належні документи .

Надаючи оцінку правомірності дій працівників поліції в даній ситуації, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу. Відповідно до положень ст.ст. 32, 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо транспортний засіб перебуває в розшуку. Поліцейський також має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Наведені вище обставини вказують, що позиція позивача є хибною. Він помилково вважає, що має право відмовитись від надання на вимогу працівника поліції документів, якщо відсутні належні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 безпідставно припускає, що оцінка доказів при розгляді справи відноситься до його компетенції. Як вбачається із позову, позивачу було повідомлено про причину перевірки документів, оскільки він здійснив зупинку транспортного засобу в недозволеному місці.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що встановлені обставини свідчать про порушення позивачем норм чинного законодавства, та не ставить під сумнів правомірність винесеної старшим сержантом Самарчуком Віталієм Віталійовичем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . А відтак, суд дійшов висновку, що постанову серії БАВ № 129889 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 15.9 е; 2.1 ґ ПДР України та вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за яке на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень - слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

Ст.139 ч. 5 КАС України вказує, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже в даній справі судовий збір компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 121, 139, 229, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського відділення № 4 Білоцерківського РУП в Київській області старшого сержанта Самарчука Віталія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову серії БАВ № 129889 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 15.9 е; 2.1 ґ ПДР України за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень залишити без змін.

Судовий збір із сторін по справі - не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарський районний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду або безпосередньо до апеляційної інстанції.

Суддя Г. Л. Моргун