Справа № 497/165/2021
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/165/2021
Провадження № 2-а/497/7/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 року рокуБолградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретаря судового засідання Бекметової Х.В.,

розглянувши в залі суду в м.Болград адміністративну справу з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить скасувати як неправомірну постанову №229780 від 01.02.2021р., що була ухвалена в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Геннадієм Кучеренком, - якою він, позивач, притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, - за ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він 01.12.2020 року, керуючи автомобілем марки VOLVO номерний знак НОМЕР_1 , рухався автомобільним шляхом Київ-Одеса, де, на 210км+450км, був зупинений співробітником поліції, який не представившись попросив для перевірки документи, на що він, позивач надав всі необхідні документи, серед яких не було протоколу перевірки тахографа, що зберігався в іншому місті автомобіля, окремо від техпаспорту та ін. Співробітник поліції почав складати акт №255512, та на його, позивача, запитання, відповів: «Когда заполню, я тебе его дам и ознакомишься». Така відповідь його, позивача, категорично не влаштувала, але чим більше він намагався з`ясувати, що саме він порушив, тим більше затримував чергу з автомобілів позаду позивача, яких було дуже багато і які теж очікували на перевірку. Прекрасно розуміючи це, співробітник поліції вручив позивачу акт №255512, в якому попросив розписатися, що позивач і зробив, для того, щоб, по-перше, у встановлений строк довезти без затримки свій вантаж, а по-друге, щоб не затримувати чергу з автомобілів позаду. Спробував пояснити поліцейському, що в нього є в наявності протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, але все було марно. Тоді попросив надати йому копію акту, на що теж отримав відмову. Зрозумівши, що в даному випадку не залишається іншого виходу, він, позивач, - поїхав далі, сподіваючись на те, що для складання протоколу його буде викликано до управління Укртрансбезпеки, де він зможе надати пояснення і буде звільнений від необгрунтованого обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення. 09.01.2021 року ним було отримано запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та / або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення - на 18.01.2021 року до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. Проте, враховуючи те, що з 15.01.2021 року він, позивач, перебував на лікуванні, - він написав відповідь на запрошення, в якому у додатках надав копію медичної довідки про стан свого здоров`я, та пояснив, що порушення, які зазначені в акті №255512 він не визнає, попросив щоб перенесли розгляд зазначеної справи та повідомили про нову дату і не розглядали справу за його відсутністю. 25.01.2021 року ним було отримано вдруге запрошення на розгляд справи - на 01.02.2021 року, але йому вдруге довелося повідомити, що продовжує хворіти і лікується - з 15.01.2021 року, надав при цьому копію медичної довідки про стан свого здоров`я та пояснення з приводу зазначеної справи, просив, щоб вдруге перенесли розгляд справи, оскільки він не мав фізичної можливості бути присутнім при розгляді даної справи з поважних причин, та просив, щоб повідомили його про нову дату розгляду справи, і не розглядали справу без нього. Проте, 01.02.2021 року справа була розглянута за його, позивача, відсутністю та було притягнуто до адміністративної (господарської) відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

На позов від відповідача або його представника до суду не надійшло жодних заперечень. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання відповідач був повідомлений (а.с. 22), про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив стягнути з відповідача на його, позивача, користь судовий збір, що був оплачений позивачем у розмірі 908.00 гривень (а.с. 21).

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовані, за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Геннадієм Кучеренком було ухвалено постанову №229780 про застосування адміністративного-господарського штрафу за ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стосовно ОСОБА_1 , проте доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Так, згідно наданих доказів та відомостей, 01.12.2020р. ОСОБА_1 автомобілем марки VOLVO з д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу автомобільною дорогою Київ-Одеса, на 210км+450км зазначеної автодороги він був зупинений співробітником поліції яким було складено акт №255512 від 01.12.2020р. за ч.1абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначається ст.48 цього Закону, а саме: без оформлення протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Проте, позивачем у додатках до позовної заяви було надано суду копію протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 06 листопада 2020 року, що свідчить про його дійсність на момент складання акту № 255512 від 01.12.2020 року.

Відповідачем не надано жодних доказів на доведення правомірності складанні акту №255512 від 01.12.2020 року.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на підставі акту №255512 від 01.12.2020 року, наслідком якого є оскаржувана постанова, позивач не може бути притягнутим до відповідальності, адже адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Позивач вважає постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки він вважає обставини, що викладені в ній не відповідають дійсності, стверджуючи, що у відповідача відсутні докази скоєння цього правопорушення, оскільки він, позивач, цього правопорушення не скоїв, а відповідачем на спростування цих тверджень не надано заперечень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 .

Згідно статті 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України). У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі,у межах повноважень тау спосіб,що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом,запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями,на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9)з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 9 КАС України Змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості […].

Стаття 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення […].

Стаття 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом […].

Стаття 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин […]. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, статтею 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) чинність закону про відповідальність за адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Стаття 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, відповідно до ч.ч.1,4 ст.73 КАС України, належними є докази, що містять інформацію стосовно предмета доказування.

Як з`ясовано судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 притягнутий оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться у нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Однак, в контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Зокрема, підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, показання свідків тощо. Доказом порушення не може бути візуальне спостереження працівником поліції.

Даний висновок співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.10.2019 року у справі №337/10134/17.

Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ст.77 КАС України покладений на відповідача суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень

Таким чином, враховуючи викладене, а також вимоги позову і відомості, надані позивачем, а також враховуючи відсутність доказів скоєння позивачем правопорушень, які не надані відповідачами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, так само як і події правопорушення, - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження в такому випадку у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - підлягає закриттю за відсутністю достатніх та належних доказів на підтвердження наявності складу та події адміністративного правопорушення.

Також на підставі статті 139 КАС України з Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 908.00 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст. 9,72,73,74,77 КАС України, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 8, 251,252,280 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнит позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про скасування постанови

Скасувати як протиправну, ухвалену з порушенням вимог чинного законодавства за відсутністю достатніх доказів та підстав, постанову № 229780, що була ухвалена 01.02.2021 року в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Геннадієм Кучеренком - про застосування на ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. - у справі про порушення законодавства про автомобільний транспорт за ст.132-1 КУпАП - у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Стягнути з Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул. Успенська, № 4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 908.00 (дев`ятсот вісім гривень) сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами до п`ятого апеляційного адміністративного суду в м. Одеса через Болградський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня отримання його копії, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Строк для оскарження може бути поновлений, якщо він пропущений з поважних причин.

Повний текст рішення складений 10.03.2021 року.

Суддя А.В.Кравцова