Справа № 480/6522/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 р. Справа № 480/6522/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 13.11.20 року по справі № 480/6522/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області) щодо не нарахування та не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020 в сумі 301217,80 грн станом на 23.07.2020;

- зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020 в сумі 301217,80 грн. станом на 23.07.2020.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я з 03.12.1999. Вказаний перерахунок було проведено позивачем лише 23.07.2020. Сума доплати після проведення розрахунку становить 34851,07 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що обов`язки нараховувати, перераховувати та виплачувати пенсію відповідач має відповідно до пенсійного законодавства. З рішення суду ці обов`язки не виникають. Визнання судом неправомірними дій відповідача з відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії та зобов`язання відповідача провести такий перерахунок підтверджують факт неналежного виконання зазначених обов`язків у минулому. Отже, немає жодних підстави вважати, що до дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням відповідач діє правомірно та не допускає прострочення виконання зобов`язання.

Позивач вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосував норми матеріального права та повинен був керуватись ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ та ч,2 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262- ХІІ, а щодо застосування судом норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрап частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведенні компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, то даний закон і порядок визначає які види доходів які підлягають компенсації і порядок їх розрахунку і виплату.

Позивач наголошує, що після набрання судового рішення законної сили звертався 26.11.2018р, з заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про перерахунок та виплату пенсії згідно рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі №818/2192/18 і лише 23.07.2020р. сума заборгованості була перерахована на пенсійний рахунок позивача в Ощадбанку. Сума доплати після проведення розрахунку становить 34851,07 гри. Таким чином заборгованість, за розрахунком головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, невиплаченої пенсії з 03.12.1999р. становить 34851,07 грн.

Позивач вважає, що внаслідок порушень норм чинного законодавства з боку головного управління Пенсійного фонду України в Сумській обл. відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ, яка регламентує виплату пенсії за минулий час та визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позивач вважає, що відповідачом, на виконання рішення судупо справі №818/2192/18 було здійснено нарахування та виплату не отриманої пенсії за минулий час, а нарахування компесації втрати частини доходів не було здійснено, як того вимагає песійне законодавство.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Рішення набрало законної сили 05.10.2018.

Після надходження відповідних коштів 13.07.2020 та 23.07.2020 вони перераховані позивачу, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 20.08.2020 № 3302-3469/Т-02/8- 1800/20. Таким чином, рішення суду виконано в межах покладених на управління зобов`язань.

Відповідач зазначає, що до 01.01.2001 року діяло діяло Положення "Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 , яке передбачало компенсацію втрати частини заробітної плати, а позивач з 03.12.1999 року є звільненим з органів внутрішніх справ за станом здоров`я, то можна дійти висновку, що звуження обсягу прав позивача не відбулось, адже прав на отримання компенсації заробітної плати на момент дії Положення "Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427, ОСОБА_1 вже не мав.

На думку відповідача, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року у справі № 480/6522/20 правильно встановлені обставини справи, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано противоправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, яка полягає у відмові провести перерахунок ОСОБА_1 складової пенсійної виплати - з основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я з 03.12.1999. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров`я з 03.12.1999. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 05.10.2018.

Листом № 3587-4083/Т-02/8-1800/20 від 02.09.2020 на звернення позивача ГУ ПФУ в Сумській області повідомлено, що листом від 17.02.2020 № 194-361-Т-02/8-1800/20 ОСОБА_1 повідомлено про виконання рішень Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справ № 818/1920/18 та від 30.08.2018 по справі № 818/2192/18 та про порядок виплати перерахованих коштів на їх виконання.

Постановою КМУ від 24.01.2020 № 22 "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік" затверджений бюджет Пенсійного фонду України, де окремою програмою передбачено 200 млн. грн. на фінансування видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів.

Після надходження відповідних коштів 13.07.2020 та 23.07.2020 вони перераховані позивачу, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 20.08.2020 № 3302-3469/Т-02/8-1800/20. Таким чином, рішення суду виконано в межах покладених на управління зобов`язань (а.с. 13).

Позивач вважає, що його права порушено відповідачем внаслідок не нарахування та не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили, та звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки станом на грудень 1999 року не існувало законодавства про компенсацію громадянам втрати частини доходів (в тому числі і пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, приведений позивачем розрахунок суми компенсації взятий відносно суми 34851,07 грн за грудень 1999 року та помножений на індекс інфляції до липня 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).

У даній справі колегією суддів встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись на виконання судового рішення за період з 1999 по 2020 роки (сторонами не заперечується).

Несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанцій про той факт, що в даній справі відсутні докази, які б доводили, що пенсія виплачена відповідачем із порушенням строків, оскільки як встановлено колегією суддів та не заперечується сторонами виплата коштів позивачу здійснена Пенсійним органом за період з 1999 по 2020 роки та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. Тобто, належні позивачу з 1999 року кошти виплачені останньому лише в липні 2020 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 301217,80 грн., колегія суддів зазначає, що суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020 в сумі 301217,80 грн. станом на 23.07.2020 підлягає частковому задоволенню, оскільки захист такого порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

За таких обставин суд апеляційної інстанції частково задовольняє позовні вимоги позивача та вважає за необхідне і достатнє, з метою захисту порушених прав позивача, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020 та зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року по справі № 480/6522/20, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 51817051 від 30.09.2020 р. (а.с.3).

Поряд з тим, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1261,21 грн., що підтверджується квитанцією № 11 від 11.12.2020 р. (а.с.33).

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 2102 грн. 01 коп.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 по справі № 480/6522/20 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020.

Зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 03.12.1999 по 23.07.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 01 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Я.М. Макаренко