Справа № 640/29164/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/7
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Київ № 640/29164/20

за позовомМіністерства внутрішніх справ України
до Міністерства юстиції України в особі Департаменту Державної виконавчої служби
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 23.10.2020 по виконавчому провадженню № 61411717 про стягнення з боржника штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

08.02.2021 р. до суду надійшов відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та відповідно до наказу МВС України від 06.02.2001 року №85 звільнений з органів внутрішніх справ України. Відповідно до свідоцтва про хворобу №105 від 18.02.2011 року, виданого Військово лікарською комісією УМВС України, захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. За результатами первинного огляду МСЕК 09.01.2013 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до огляду МСЕК серії 10 ААБ №564679 від 09.01.2013 року. Відповідно виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ №0038388 позивачу 30.01.2019 року встановлено ІІ групу інвалідності. Згідно зазначених документів МСЕК захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Ступінь втрати працездатності становить 70%.

09.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління МВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Листом департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 26.04.2019 року №15/2-1669 матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги повернуті до ліквідаційної комісії УМВСУ в Хмельницькій області без прийняття рішення. Вказано, що з дати первинного огляду МСЕК позивача - 09.01.2013 року та встановлення ІІІ групи інвалідності до повторного огляду - 30.01.2019 року та встановлення ІІ групи інвалідності пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений пунктом 4 Порядку №850 дворічний термін.

Ліквідаційна комісія УМВСУ в Хмельницькій області листом від 06.05.2019 року №583/121/29/05-2019 повідомила ОСОБА_1 про повернення матеріалів МВС України без права на виплату одноразової грошової допомоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 р. у справі №560/2201/19 -

визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, з 30 січня 2019 року, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ, викладену у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 26 квітня 2019 року №15/2-1669;

зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з 30 січня 2019 року, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, виходячи із 200 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на дату встановлення інвалідності з 30.01.2019 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 р. вказане судове рішення залишене без змін.

17.02.2020 р. по справі видано виконавчий лист про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з 30 січня 2019 року, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, виходячи із 200 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на дату встановлення інвалідності з 30.01.2019 року, і постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.03.2020 р. відкрито виконавче провадження ВП №61411717 з примусового його виконання.

Також 02.03.2020 р. у виконавчому провадженні винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

04.09.2020 р. Міністерством внутрішніх справ України як боржником у виконавчому провадженні подано заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки на виконання судового рішення 17.07.2020 р. розглянуто питання щодо призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1 та за результатами розгляду прийнято рішення (висновок) від 17.07.2020 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

23.10.2020 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу, згідно з якою на підставі ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника у виконавчому провадженні накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Згідно з вказаною постановою вказано про безпідставну відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Позивач - Міністерство внутрішніх справ України - вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати, посилаючись на виконання ним судового рішення та наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, що протиправно не було враховано органом стягнення.

Відповідач - Міністерство юстиції України в особі Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на встановлені рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 р. у справі №560/2201/19 обставини та висновки.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку оскаржувана постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №61411717 у розмірі 5 100 грн. винесена 23.10.2020 р., отримана позивачем 10.11.2020 р. згідно відмітки вхідної кореспонденції на супровідному листі; позов подано до суду 20.11.2020 р., в межах передбаченого десятиденного строку.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Для накладення штрафу згідно вказаних положень необхідний факт невиконання судового рішення та неповажні причини такого невиконання.

В даному випадку такі підстави наявні, а саме.

Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2019р. у справі №560/2201/19 та виконавчим листом від 17.02.2020 р. зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з 30 січня 2019 року, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, виходячи із 200 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на дату встановлення інвалідності з 30.01.2019 року.

Тобто, судовим рішенням зобов`язано відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, і судом встановлено факт нерозгляду заяви по суті та неприйняття рішення по суті.

Проте, згідно зі змістом судового рішення також проаналізовано наведені підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги по суті, а саме.

Щодо доводів представника відповідача та третьої особи про відсутність законних підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в 200 - кратному розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для непрацездатних осіб на дату встановлення 2-ї групи інвалідності, у зв`язку з тим, що позивачу 09.01.2013 року первинним оглядом МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, після повторного огляду МСЕК 30.01.2019 року встановлено ІІ групу інвалідності, тобто з моменту первинного встановлення інвалідності до встановлення вищої групи інвалідності пройшло більше ніж два роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Верховний Суд в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 та від 28 березня 2019 року у справі №296/10138/16-а дійшов висновку про те, що вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Вказаний пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності. Крім того, Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Згідно зі змістом непогодженого висновку від 17.07.2020 р. УМВС України в Хмельницькій області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання судового рішення саме і передбачалося виплатити стягувачу різницю між нарахованою одноразовою грошовою допомогою та раніше виплаченою, тобто, не погоджено прийняття рішення з підстав, що вже були предметом судової оцінки, хоча рішення по суті заяви стягувача і не приймалося.

Відповідно, має місце невиконання судового рішення та неповажні причини такого невиконання, що є підставою для застосування положень ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII та накладення на позивача штрафних санкцій, а також виключає можливість закінчення виконавчого провадження.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів під час винесення оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 09.03.2021 р.