Справа № 160/1265/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року Справа № 160/1265/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань перерахунків пенсій №12 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління застосування пенсійного законодавства, відділ з питань перерахунків пенсій №12, в якій просить:
- визнати неправомірними дій управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунку пенсій №12 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, по не врахування частину роботи стажу в період роботи позивача - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період роботи з 13.10.1983 року строковий трудовий договір на 3 роки, строковий Трудовий договір продовжено на 1 рік з 17.10.1986 року по 13.10.1987 року в умовах Крайньої Півночі згідно архівної довідки №511 від 16.04.2018 року.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2020р. він звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно наданих документів, проте, як зазначає позивач, листом від 28.02.2020 року № 1859/03-17-22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачеві у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною та протиправною, а своє право на призначення пенсії за віком порушеним, оскільки при розрахунку її стажу пенсійним органом не був зарахований стаж позивача з 13.10.1983 року по 13.10.1987 в районах Крайньої Півночі. Період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами у трудовій книжці позивача та додатково наданими довідками. Позивач зазначає, що обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту, один рік за один рік і шість місяців.
Ухвалою суду від 27.01.2021 року було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач через відділ діловодства суду надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних причин. Як зазначає відповідач, позивачем 20.12.2019 була подана заява про призначення пенсії за віком, яка зареєстрована за №5244. За результатом розгляду пред`явлених документів для визначення права для призначення пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області був обчислений загальний стаж позивача, що за документами становить 24 роки 4 місяці 21 день. При розрахунку загального стажу період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 13.10.1983 по 13.10.1987 дійсно був обчислений в одинарному розмірі. При цьому, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком є факт відсутності у позивача 27 років страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, що встановлено ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На теперішній час структурним відділом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи позивача переглянуті та встановлено наступне. Позивачем для призначення пенсії на розгляд до територіального управління Пенсійного фонду України, зокрема, була надана архівна довідка №511 від 16.04.2018, в якій зазначена інформація про укладення позивачем трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі в період з 13.10.1983 строком на 3 роки та продовження дії трудового договору на період з 17.10.1986 по 13.10.1987. Також, містяться відомості про розповсюдження пільг, встановлених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року. За таких обставин, стаж роботи позивача за період з 13.10.1983 по 12.10.1986 та з 17.10.1986 по 13.10.1987 обчислено із застосуванням коефіцієнту 1,6 (один рік роботи як 1 рік 6 місяців), відповідно, фактично відпрацьований період стажу - 4 роки при обчисленні становлять 6 років.
З наведеного вбачається, що позовна вимога про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування роботи в районах Крайньої Півночі за період з 13.10.1983 по 13.10.1987 у кратному обчисленні є необгрунтованою, оскільки між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та позивачем відсутній спір в питанні щодо обчислення стажу його роботи в районах Крайньої Півночі за період з 13.10.1983 по 17.10.1987: один рік роботи обчислюється як один рік 6 місяців стажу. Також відповідач подав заяву про залишення без розгляду позовної заяви.
11.03.2021 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 11.03.2021 року поновлено позивачу строк звернення з позовом до суду та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
20.12.2020р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
До заяви позивачем були додані, зокрема, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та довідку Артикскої автобази, у якій зазначено, що позивач працював слюсарем по ремонту автомашин з 28.09.1983р. наказ 94-к от 27.09.1983 року переведений водієм з 13.10.1984 року, наказ №18-К від 14.03.1984 року - звільнений з 04.11.1987 року за ст.31 КЗПП за власним бажанням, наказ №130-к від 3.11.1987 року, трудовий договір укладено з 13.10.1983 року строком на 3 роки, трудовий договір продовжено на 1 рік з 17.10.1986 року по 13.10.1987 року. Таким чином кількість пільгового стажу складає 4 роки.
Листом від 28.02.2020 року № 1859/03-17-22 позивача повідомлено, що йому зараховано 24 років 4 місяці 21, тобто для призначення пенсії відсутній необхідний 27-річний стаж тому, в призначенні пенсії за віком відмовлено.
Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача щодо не зарахування позивачеві до загального стажу період роботи з 13.10.1983р, по 13.10.1987р., з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу згідно архівної довідки №511 від 16.04.2018 року.
Позивач не оскаржує рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено:
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до підпункту "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Згідно пункту 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" було постановлено" скоротити тривалість трудового договору, який дає право на отримання пільг, які передбачені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з п`яти до трьох років".
Відповідно до зазначених нормативно-правових актів, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 року зараховується до стажу роботи в полуторному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Згідно ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, Громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.
Крім того, ст. 4 цієї Угоди передбачено, що при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991 року, на підставі статті 1 цієї Тимчасової Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.
Як зазначає відповідач у відзиві на позов, позивачем для призначення пенсії на розгляд до територіального управління Пенсійного фонду України, зокрема, була надана архівна довідка №511 від 16.04.2018, в якій зазначена інформація про укладення позивачем трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі в період з 13.10.1983 строком на 3 роки та продовження дії трудового договору на період з 17.10.1986 по 13.10.1987. Також, містяться відомості про розповсюдження пільг, встановлених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року.
За таких обставин, стаж роботи позивача за період з 13.10.1983 по 12.10.1986 та з 17.10.1986 по 13.10.1987 обчислено відповідачем із застосуванням коефіцієнту 1,6 (один рік роботи як 1 рік 6 місяців), відповідно, фактично відпрацьований період стажу - 4 роки при обчисленні становлять 6 років, що підтверджується формою РС-право стаж для розрахунку пенсії за віком, яка надана відповідачем до відзиву на позовну заяву. Страховий стаж позивача загалом становить 26 років 4 місяці та 23 дні, що відповідає розрахунку страхового стажу позивача, який позивач зробив у позовній заяві.
З наведеного вбачається, що позовна вимога про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування роботи в районах Крайньої Півночі за період з 13.10.1983 по 13.10.1987 у кратному обчисленні є необгрунтованою, оскільки між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та позивачем відсутній спір в питанні щодо обчислення стажу його роботи в районах Крайньої Півночі за період з 13.10.1983 по 17.10.1987р.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 11.03.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.