Справа № 243/325/21
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 243/325/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов`янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби "Дергачі" Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом про скасування постанови начальника відділу прикордонної служби "Дергачі" Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Няньчур О.С.., мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб`єкта владних повноважень її прав та законних інтересів щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил в`їзду на територію України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що її притягнуто до відповідальності за перетинання Державного кордону України з тимчасово окупованої території до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України "Новоазовськ". Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки розгляд справи відбувався поверхнево, а відповідачем було допущено низку порушень діючого законодавства. Постанова їй не оголошувалась, а права були роз`яснені вже після накладення стягнення, не були виявлені обставини, що виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність. Розгляд справи був проведений на місці, без підготовки, чим порушене її право. В постанові не наведені докази підтвердження її вини у вчиненні правопорушення, що свідчить про не підтвердження кваліфікації. Позивач вважає себе невинуватою, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності необґрунтованою. Просила скасувати постанову про притягнення її до відповідальності, провадження у справі закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

Позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення судового засідання не надав.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються. На обґрунтування такої позиції представник відповідача зазначає, що 05.01.2021 о 07-50 год. Позивачка була виявлена у ППр "Гоптівка" прикордонним нарядом "Перевірка документів" та під час прикордонного контролю встановлено, що позивачка 04.01.2021 приблизно о 16-00 год. перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України "Новоазовськ", чим порушила вимоги ст.12 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях". Також позивачка пояснювала, що 01.03.2020 о 17-00 год. вона в`їхала до тимчасово окупованої території Донецької області через КПВВ "Майорське". На момент вчинення адміністративного правопорушення пункт пропуску "Новоазовськ" був закритий, міжнародний рух було припинено на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 106-р від 18.02.2015. З бази даних Державної прикордонної служби України було встановлено відсутність відомостей про виїзд позивачки у встановленому порядку з території України. Визнання позивачкою вчиненого нею правопорушення підтверджується відсутністю протоколу про адміністративне правопорушення, який в даному випадку не складався у відповідності до ч.3 ст.254 КУпАП, за змістом положень якої протокол не складається у разі вчинення такого правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

У відповідності до положень ч.9 ст.205 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об?єктивно оцінивши докази, надані сторонами, суд встановив наступне.

Постановою від 05 січня 2021 року серії СхРУ № 073430, винесеною начальником віпс (тип А) впс "Дергачі" капітаном Няньчур О.С. до ОСОБА_1 на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що 04.01.2021 приблизно о 16-00 год. ОСОБА_1 перетнула державний кордон України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску "Новоазовськ" в пішому порядку, чим порушила ст.12 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", Порядок виїзду з тимчасово окупованої території України (а.с.5).

Частиною першою статті 204-2 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Положенням ст.12 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил.

Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб.

З метою забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відсічі збройної агресії у зонах безпеки, прилеглих до району бойових дій, військовослужбовці, працівники правоохоронних органів та особи, визначені статтею 8 цього Закону, залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, відповідно до Конституції та законодавства України мають право:

1) застосовувати у разі крайньої необхідності зброю і спеціальні засоби до осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення чи інші дії, що перешкоджають виконанню законних вимог осіб, залучених до виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або дії, пов`язані з несанкціонованою спробою проникнення в район здійснення зазначених заходів;

2) затримувати і доставляти осіб, зазначених у пункті 1 цієї частини, до органів Національної поліції України;

3) перевіряти у громадян і посадових осіб документи, що посвідчують особу, а в разі відсутності документів - затримувати їх для встановлення особи;

4) здійснювати особистий огляд громадян, огляд речей, що при них знаходяться, транспортних засобів та речей, які ними перевозяться;

5) тимчасово обмежувати або забороняти рух транспортних засобів і пішоходів на вулицях та дорогах, не допускати транспортні засоби, громадян на окремі ділянки місцевості та об`єкти, виводити громадян з окремих ділянок місцевості та об`єктів, відбуксировувати транспортні засоби;

6) входити (проникати) в житлові та інші приміщення, на земельні ділянки, що належать громадянам, на територію та в приміщення підприємств, установ і організацій, перевіряти транспортні засоби для виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

7) використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, у тому числі спеціальні, що належать громадянам (за їхньою згодою), підприємствам, установам та організаціям, крім транспортних засобів дипломатичних, консульських та інших представництв іноземних держав та міжнародних організацій.

Положенням п.п.1 п.3 Порядку в`їзд/виїзд осіб, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 № 106-р "Про закриття пунктів пропуску через державний кордон" закрито певні пункти пропуску, зокрема "Новоазовськ".

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб?єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст.222-1 КУпАП відноситься до компетенції органів Державної прикордонної служби України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, поліцейським незаконно було розглянуто справу на місці. Оцінюючи доводи позивача в цій частині, суд виходить з наступного.

Зі змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначеного рішення Конституційного суду України, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення (у скороченому провадженні без складання протоколу про адміністративне правопорушення) відбувається лише за адміністративні правопорушення, визначені законом.

За змістом ч.1 ст.258 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається за ст.204-2 КУпАП у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.204-2 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. Враховуючи вищенаведене, доводи позивача у цій частині суд визнає безпідставними. Посилання позивача на позбавлення його можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, обґрунтовуються розглядом справи на місці виявлення правопорушення, тому також судом до уваги не приймаються.

За змістом позовної заяви позивачем не оспорюються фактичні обставини вчинення нею адміністративного правопорушення, а зі змісту доданих до відзиву пояснень ОСОБА_1 , написаних нею власноруч, зазначала, що 01.03.2020 о 17-00 год. виїхала з України на непідконтрольну територію Донецької області через КПВВ Майорськ, а 04.01.2021 біля 16-00 год. перетнула державний кордон України в Російську Федерацію через закритий пункт пропуску Новоазовськ, зобов`язалася не порушувати Закони України (а.с.29).

Відповідно до положення ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та необґрунтованості заявленого позову ОСОБА_1 в частині необхідності скасування постанови.

Понесені позивачем судові витрати з урахуванням відмови у задоволенні позову слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 204-2, 247, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 71, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби "Дергачі" Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв