Справа № 420/318/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/318/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (74800, Одеська обл., м. Каховка, вул. Олеся Гончара, 2 А, кабінет 3, ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А ) про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:

- визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарі № UA500110/2020/000042/2 від 02.12.2020 року;

- визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційно призначення № UA500110/2020/00126 від 02.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем, за результатами розмитнення товару, імпортованого позивачем, прийнято оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2020/000042/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенні № UA500110/2020/00126. Оскаржувані рішення та картка відмови, на переконання позивача підлягають скасуванню так, як є неправомірними. Позивач переконаний, що встановлені відповідачем порушення та зроблені висновки не відповідають дійсності. Щодо відсутності інформація про вартість упаковки, то в Контракті на поставку №26/20 від 19.11.2020 року зазначено, що обов`язок упаковки і маркування товару покладений на постачальника. Ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а позивачем жодних витрат на пакування не було здійснено. Посилання відповідача на відсутність у п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту №26/20 від 19.11.2020 року інформації про вартість витрат на навантаження та транспортування до борту судна оцінюваних товарів є безпідставним, оскільки у зазначеному пункті Контракту прямо передбачено, що на постачальника покладається обов`язок оплати витрат і фрахту, які необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто додаткових витрат, пов`язаних із навантаженням та транспортуванням товару з боку позивача контактом не передбачено. Також, позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2 Контракту № 26/20 від 19.11.2020 року умовами СPR передбачено, що постачальник не має ніяких зобов`язань перед покупцем стосовно придбання страхового покриття: Покупцеві наполегливо рекомендується придбати страхове покриття самому. Враховуючи, що страхове покриття не було обов`язковим ані з боку постачальника, ані з боку позивача, останній його не здійснив, а в силу положення ст. 53 МК України декларантом не було і не могло бути надано відповідачу документи, що містять відомості про вартість страхування. Стосовно надання копії митної декларації країни відправлення позивач зазначає, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено. Відповідач не вказав, яким чином, відсутність номеру чи дати Контракту у рахунку-фактурі впливає на митну вартість з урахуванням того, що відповідачеві були надані документи, які прямо стосуються поставки товару, митне оформлення якого здійснювалось і в самих документах жодних розбіжностей щодо вартості товару виявлено не було. Крім цього, затвердженої форми рахунку-фактури і вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

11.01.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

21.01.2021 року відповідач отримав ухвалу суду від 11.01.2021 року про відкриття провадження у справі та позов з додатками.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст. 159 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.02.2020 року за № 0073236, основний вид економічної діяльності оптова торгівля фруктами і овочами (код КВЕД 46.31) (а.с.104-105).

19.11.2020 року між ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЄРА» та Фірмою «AL WALAA FOR SORTING AND PAKING THE AGRICULTRAL CROPS» укладено контракт на поставку № 26/20 відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (далі - «Товар»), зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах що є невід`ємною частішою цього Контракту, з порядку та на умовах, обумовлених у Контракті, Поставка Товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами і визначається в Замовленнях, наданій Покупцем на кожну партію Товару. Загальна кількість поставленого Товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії Товару (а.с.67-78).

Розділом 2 контракту передбачені ціна і повна вартість товару, відповідно до якого загальна сума контракту складається із сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі Замовлень Покупця протягом усього строку дії цього контрактуру. Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, яку він замовив відповідно до розміщених Замовлень. Ціпа Товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії Товару. Валютою платежу Долар США.

Базисні умови поставки передбачені розділом 4 контракту № 26/20, зокрема п.4.2 визначено, що Постачальник може здійснювати поставку за цим Контрактом на наступних умовах «Інкотермс 2020»: СPR (Одеса, Південний, Чорноморськ) поставка буде вважатися здійсненою Постачальником в момент розміщення товару на борту або в трюмі зафрахтованого Постачальником судна в порту завантажених. На Постачальника покладається обов`язок оплати витрат і фрахту, які необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Ризик пошкодження або втрати товару покладаються на Покупця після розміщення товару на борту або в трюмі зафрахтованого Постачальником судна в порту завантаження. Умовами СPR передбачено, що Постачальник не має ніяких зобов`язань перед Покупцем стосовно придбання страхового покриття. Покупцеві наполегливо рекомендується придбати страхове покриття самому (а.с.68-69).

Пунктом 7 контракту «Упаковка та маркування» передбачено, що Товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість Товару та поверненню, компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрата з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються і самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають (а.с.72).

На виконання умов зазначеного контракту постачальником здійснено поставку товару (гранат свіжий).

01.12.2020 року брокером позивача ТОВ «ОТОМАН» в інтересах ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (гранат свіжий, країна виробництву Єгипет) подано до митного органу митну декларацію № UA500110/2020/017418 від 01.12.2020 року, митна вартість товару 11256,00 USD (а.с.16-17).

До вказаної декларації додано:

Рахунок-фактура (інвойс) № 119 від 22.11.2020 року;

Коносамент № 911525918 від 29.11.2020 року;

Навантажувальний документ № 48 від 30.11.2020 року;

Фітосанітарний сертифікат № 0830676 від 25.11.2020 року;

Сертифікат про походження товару Форми А № А0802375 від 25.11.2020 року;

Загальна декларація прибуття № UA95Z0 від 30.11.2020 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 26/20 від 19.11.2020 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 24/08-20 від 24.08.2020 року;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами 6305954;

Акт зважування контейнера № 123 від 01.12.2020 року

Лист 01/12-20 від 01.12.2020 року;

Лист 02/12-20 від 01.12.2020 року (а.с.14, 17).

Розглянувши надані декларантом документи, митний орган дійшов висновку, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або (підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.6.2 Зовнішньоекономічного договору (контракту) витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого (неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Але згідно п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту №26/20 від 19.11.2020 року не зазначено скільки саме становить така складова у вартості товару;

3) відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СPR Чорноморськ, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, Інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

4) згідно п.4.8. контракту продавець зобов`язаний надати покупцеві копію митної декларації країни відправлення. Проте, даний документ до митного оформлення не подавався;

5) у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) № 4119 від 22.11.2020 відсутні дані щодо контракту (а.с.13).

Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документацій; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом від 01.12.2020 року № 01/12-20 ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» надала митному органу лист калькуляцію б/н від 22.11.2020, прайс-лист б/н від 22.11.2020 р., лист №01/12-20 від 01.12.2020 р., висновок експерта №20-102/11-2020 від 30.11.2020 року та повідомила, що інформація, що зазначена у листі калькуляції б/н від 22.11.2020 та прайс-листі б/н від 22.11.2020 р, підтверджує складові, що були включені до митної вартості товару. Також до поданої декларації було надано експертний висновок № 20-102/11-2020 від 30.11.2020 р. Таким чином митна вартість враховує усі необхідні витрати. У наданому листі-калькуляції б/н від 22.11.2020 р. зазначені витрати, які Постачальний додав до ціни товару згідно поставки за умовами СPR. Згідно п. 4.2 контракту № 26/20 від 19.11.2020 р. на Постачальника покладається сплата витрат і фрахту, необхідних для доставки товару зазначений порт призначення. Покупцеві наполегливо рекомендується придбати страхову покриття, але це є не обов`язковим за умовами контракту. За умовами контракту 26/20 від 19.11.2020 р. п. 3.1., оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Копію митної декларації очікуємо від Постачальника. Щодо номер контракту в інвойсі № 119 від 22.11.2020 року повідомлено, що затвердженої форми рахунку і фактури і вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено (а.с.117).

Листом від 02.12.2020 року № 02/12-20 ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» повідомила митний орган, що нею надано всі наявні документи щодо оформлення ВМД № UA500110/2020/017418 від 01.12.2020 року. Виписку зі бухгалтерської документації надати не є можливим тому, що за умовами контракту № 26/20 від 19.11.2020 року п. 3.1., оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. Висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями був надісланий; до ВМД. Страхові документи надати не є можливим так як, страхування товару не є обов`язковим, що прописано у п. 4.2. контракту №26/26 від 19.11.2020 року. Каталоги, специфікації фірми-виробника товару та копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову надати не є можливим через відсутність даних документів. Наголошено, що до ВМД № UA500110/2020/017418 від 01.12.2020 року більше жодного документу надіслано не буде (а.с.118).

02.12.2020 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2020/000042/2, яким митну вартість товару скореговано шляхом збільшення її розміру до USD 22512,00 у порівнянні із заявлено ТОВ «ОТОМАН» митною вартістю, а саме 11256,00 USD (митна декларація № UA500100/2020/017558 від 02.12.2020) (а.с.12-13).

На підставі вищевказаного рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2020/00126 від 02.12.2020 року, якою позивачу повідомлено про відмову в митному оформлені товару з причин прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2020/000042/2 від 02.12.2020 року (а.с.14).

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог ч.ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч. 4 ст. 57 МК України).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої ст. 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що:

1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) не зазначено скільки саме становить така складова у вартості товару як витрати на навантаження;

3) у наданих до митного оформлення документах (контракті, Інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення;

4) до митного оформлення не подавалась копія митної декларації країни відправлення;

5) у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) № 4119 від 22.11.2020 відсутні дані щодо контракту (а.с.13).

Судом встановлено, що позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією № UA500500/2020/507558 для митного оформлення товарів декларантом подано копії наступних документів:

Рахунок-фактура (інвойс) № 119 від 22.11.2020 року;

Коносамент № 911525918 від 29.11.2020 року;

Навантажувальний документ № 48 від 30.11.2020 року;

Фітосанітарний сертифікат № 0830676 від 25.11.2020 року;

Сертифікат про походження товару Форми А № А0802375 від 25.11.2020 року;

Загальна декларація прибуття № UA95Z0 від 30.11.2020 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 26/20 від 19.11.2020 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 24/08-20 від 24.08.2020 року;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами 6305954;

Акт зважування контейнера № 123 від 01.12.2020 року

Листом 01/12-20 від 01.12.2020 року надано пояснення та калькуляцію б/н від 22.11.2020, прайс-лист б/н від 22.11.2020 р., лист № 01/12-20 від 01.12.2020 р., висновок експерта №20-102/11-2020 від 30.11.2020 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 26/20 від 19.11.2020 року, зокрема п. 7 розділу «Упаковка та маркування» передбачено, що Товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість Товару та поверненню, компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрата з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються і самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають (а.с.72). Тобто, витрати на упаковку вже включені постачальником у вартість товару, а тому їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно ст.А.9 «Перевірка - упаковка - маркування» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо не зазначення витрат на навантаження.

Як вбачається із зовнішньоекономічного контракту № 26/20 від 19.11.2020 року на Постачальника покладається обов`язок оплати витрат і фрахту, які необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Ризик пошкодження або втрати товару покладаються на Покупця після розміщення товару на борту або в трюмі зафрахтованого Постачальником судна в порту завантаження. Тобто, фінансові зобов`язання стосовно оплати доставки товару в зазначений порт покладено на постачальника, а тому позивач не здійснював жодних окремих, додаткових витрат на поставку товару в зазначений порт та, як результат, у останнього не можуть бути наявні відповідні підтверджуючі документи.

Щодо відсутності інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення суд звертає увагу на п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту № 26/20 від 19.11.2020 року, в якому зазначено, що ризик пошкодження або втрати товару покладаються на Покупця після розміщення товару на борту або в трюмі зафрахтованого Постачальником судна в порту завантаження. Умовами СPR передбачено, що Постачальник не має ніяких зобов`язань перед Покупцем стосовно придбання страхового покриття. Покупцеві наполегливо рекомендується придбати страхове покриття самому (а.с.68-69).

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, надання страхових документів до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару необхідне саме у випадку здійсненого страхування відповідного товару.

Як стверджує позивач товар (гранат свіжи), що розмитнювався за митною декларацією № UA500110/2020/017418 від 01.12.2020 року не був застрахованих позивачем. А відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 26/20 від 19.11.2020 року, Постачальник не має ніяких зобов`язань перед Покупцем стосовно придбання страхового покриття, тобто така відповідальність покладена на позивача (Покупця товару). Так, як страхування товару не було здійснено, то і надати підтверджуючі здійснення страхування товару документи не є можливим у зв`язку з їх реальною відсутністю.

Також, суд звертає увагу, що до митного оформлення товару надано калькуляцію б/н від 22.11.2020 року, з якої вбачається кінцева вартість товару та її складові (а.с.66).

Стосовно ненадання до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що декларація країни-відправника (експортна декларація) не міститься у переліку документів, які декларант повинен подавати митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення, але відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ може бути витребувана митним органом у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У листі від 01.12.2020 року позивач зазначив, що копія митної декларації країни відправлення очікується від Постачальника. Як вбачається з копії митної декларації країни відправлення наданої позивачем до суду вага та вартість товару (11256,00 USD за 18,090т) співпадає із заявкою № 1 на поставку товару до контракту на поставку № 26/20 від 19.11.2020 року та інвойсом № 119.

Щодо відсутності даних контракту у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) № 119 від 22.11.2020 року

Інвойс це вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Суд зазначає, що наявність технічної помилки у документі та зміст помилково зазначеної інформації митний орган може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься.

Як вбачається з інвойсу, він складний на суму 11256,00 USD за потсавку 18090т (маса нетто) (16080т маса брутто) свіжого гранату (а.с.18). Тобто, з самого інвойсу, з наявності контракту на поставку № 26/20 від 19.11.2020 року, заявки № 1 на поставку товару до контракту на поставку № 26/20 від 19.11.2020 року при митному оформленні товару не заважало встановити належність інвойсу № 119 до контракту на поставку № 26/20 від 19.11.2020 року. Позивач об`єктивно не впливає на питання заповнення інвойсу країни відправлення, відповідно, не відповідає за правильність його заповнення, який в даному випадку оформляється у відповідності до законодавства країни постачальника, та внесення до неї відповідної інформації, отже не може нести тягар негативних наслідків за результатами можливої помилки відправника. З огляду на засади свободи підприємницької діяльності, органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги інвойсі з мотивів наявності помилки чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Як вже зазначалось судом, позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією № UA500500/2020/507558 для митного оформлення товарів декларантом подано копії зокрема таких документів як: Рахунку-фактури (інвойсу) № 119 від 22.11.2020 року; Коносаменту № 911525918 від 29.11.2020 року; Зовнішньоекономічного договору (контракту) № 26/20 від 19.11.2020 року; калькуляції б/н від 22.11.2020, прайс-листа б/н від 22.11.2020 року зі змісту яких можливо встановити митну вартість товару. Будь-яких ґрунтовних розбіжностей, неточностей, які б унеможливлювали встановити митну вартість товару із наданих декларантом до митного оформлення документів судом не встановлено.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Отже, в даному випадку відповідачем не доведено, наявність розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, що вплинуло чи могло вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а документи які були подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумніви у достовірності зазначеної в них інформації.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняті Одеською митницею Держмитслужби Рішення про коригування митної вартості товарі № UA500110/2020/000042/2 від 02.12.2020 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційно призначення № UA500110/2020/00126 від 02.12.2020 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарі № UA500110/2020/000042/2 від 02.12.2020 року.

Визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційно призначення № UA500110/2020/00126 від 02.12.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» суму сплаченого судового збору в розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.