Справа № 280/3890/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3890/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року (головуючий суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі Відповідач), в якій просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2019, яким до Позивача було застосовано штраф на загальну суму 106856,67 грн, прийняте Відповідачем на підставі Акту перевірки №1114/08-01-50-06/42093239 від 17.04.2019.

В обґрунтування позову зазначено про те, що перевіркою своєчасності реєстрації податкових накладних, оформленою актом від 17.04.2019 № 1114/08-01-50-06/42093239, безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до податкових накладних в ЄРПН з податку на додану вартість. Зокрема, зазначені в акті перевірки податкові накладні є податковими накладними, які складаються платником податку як покупцем товарів/послуг для того, щоб нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях, а також розрахунками коригувань кількісних і вартісних показників до таких зведених податкових накладних. В свою чергу, положеннями п.120-1.1 ст.120-1 Податкового Кодексу України передбачена відповідальність за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового Кодексу України, для реєстрації ПН/РК в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою). Вказане, на думку Позивача, виключає можливість застосування до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» штрафу за порушення строків реєстрації ПН, оскільки спірні податкові накладні виписані в лютому 2019 року покупцям неплатникам ПДВ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року по справі №280/3890/19 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено (а.с.106-108).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржило його в апеляційному порядку (а.с. 113-117).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що оскільки податкові накладні не підлягають наданню покупцю, то вони не є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, а тому несвоєчасна реєстрація таких податкових накладних не порушує жодних прав контрагентів на отримання сум податку до податкового кредиту або прав держави на отримання оплати сум податкового зобов`язання.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач, також здійснив аналіз положень пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, на підставі якого дійшов висновку про неоднозначне тлумачення цієї норми в частині виключення із загального правила щодо притягнення до відповідальності платника податків.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

09 березня 2021 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про заміну сторони в порядку правонаступництва, а саме: Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області () на Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Згідно зі ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів порадившись на місці ухвалила допустити заміну відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області () на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області була проведена камеральна перевірка ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» з питань перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з датою виписки січень - лютий 2019 рік.

За результатами камеральної перевірки Відповідачем складено акт від 17.04.2019 №1114/08-01-50-06/42093239 (а.с. 31-34).

Відповідно до висновків акту перевірки Відповідачем встановлено порушення ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: перевищено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за січень-лютий 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

15 травня 2019 року на підставі акту перевірки від 17.04.2019 №1114/08-01-50-06/42093239 Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Позивачу на підставі ст. 120-1 Податкового кодексу України нараховано штрафну санкцію на суму 106856,67 грн. (а.с. 35).

Правомірність прийняття Відповідачем податкового повідомлення-рішення від 15 травня 2019 року № є предметом судового розгляду у даній справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, зокрема про те, що складення податкової накладної на постачання товарів/послуг зв`язку з використанням виробничих засобів не в господарської діяльності, що не надаються отримувачу (покупцю) не позбавляє платника податку на додану вартість обов`язку із своєчасної реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та відповідно не звільняє такого платника податку від відповідальності за вчинення вказаного порушення

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом 201.10 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Зі змісту абз. 14 п. 201.10 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватись з врахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 01- 15 календарний день ( включно) календарного місяця - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день ( включно ) календарного місяця - до 15 календарного дня ( включно ) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що платник податків зобов`язаний скласти та зареєструвати не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.120-1.1 ст. 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст.201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Таким чином, положення пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України встановлюють юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної.

Разом з цим, законодавець окреслює ряд виключень, а саме визначає коло різновидів податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких, платник податків не підлягатиме юридичній відповідальності у порядку цієї норми.

Так, диспозиція пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказане свідчить, зокрема про те, що некоректна робота програмного забезпечення не звільняє Позивача від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що визначені пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України виключення не підпадають під правовідносини, в межах яких до Позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки такі податкові накладні виписані ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на постачання товарів/послуг неплатникам податку, однак операції Позивача при цьому ані звільнені від оподаткування, ані оподатковуються за нульовою ставкою.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи Позивача стосовно того, що несвоєчасна реєстрація накладних не порушує жодних прав контрагентів та держави є безпідставними, оскільки вказана обставина жодним чином не впливає на обов`язок по реєстрації постачальником товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та не звільняє від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних у вказаному реєстрі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 24 листопада 2020 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року по справі №280/3890/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 10 березня 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов