Справа № 120/313/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

12 березня 2021 р. Справа № 120/313/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася військова частина НОМЕР_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року, що винесена в рамках виконавчого провадження №63981506.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 24 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №120/176/20-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2020 року. Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 20000 гривень.

Крім того, 24 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 гривень.

Не погодившись із постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з цим позовом.

На думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною, оскільки будь-яких дій державним виконавцем щодо примусового виконання виконавчого листа №120/176/20-а не вчинялось, а тому безпідставно стягувати виконавчий збір, який є винагородою державного виконавця за вчинення ним примусових дій з виконання виконавчого документа.

Ухвалою від 20 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, в постановленій ухвалі вказано на необхідності подання до суду документу про сплату судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру в розмірі 2270 гривень, а також доказу отримання копії постанови про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року, що оскаржується, саме 05 січня 2021 року або заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

29 січня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучено копію платіжного доручення №96 від 27 січня 2021 року, яким підтверджується сплата судового збору в розмірі 2270 гривень. Також на виконання вимог ухвали від 20 січня 2021 року представником позивача подано заяву, у якій зазначено, що разом із позовною заявою подано вимогу державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та постанову про відкриття виконавчого провадження, які надійшли на адресу військової частини НОМЕР_1 05 січня 2021 року та зареєстровані під №53/7.

Відтак, позивачем усунуто недоліки, що містила позовна заява в частині надання документу, який підтверджує сплату судового збору. Водночас, в частині надання доказу отримання копії постанови про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року, що оскаржується, саме 05 січня 2021 року або заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску ухвала від 20 січня 2021 року залишилася невиконаною.

Ухвалою від 02 лютого 2021 року продовжено військовій частині НОМЕР_1 до 15 лютого 2021 року строк, встановлений ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року, для усунення недоліків, що містить позовна заява, в частині надання доказу отримання копії постанови про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року, що оскаржується, саме 05 січня 2021 року або заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

16 лютого 2021 року на виконання вимог ухвали від 20 січня 2021 року позивачем подано до суду доказ отримання копії постанови про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року, що оскаржується, 05 січня 2021 року.

Ухвалою від 22 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи.

01 березня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Крім того, у відзиві йдеться про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Відповідно до частини 9 статті 27 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було викопане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Відтак, на думку відповідача, стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, а тому одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Відтак, державним виконавцем відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" прийнято оскаржувану постанову.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року, за результатами розгляду адміністративної справи №120/176/20-а позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Зокрема, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних сил України, предбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних сил України, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням виплаченої суми.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06 листопада 2020 року, у зв`язку із чим Вінницьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2020 року видано виконавчий лист №120/176/20-а.

Постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 24 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №120/176/20-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом. Цією постановою боржника зобов`язано протягом 10 робочих днів виконати рішення суду. Також постановою стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 20000 гривень.

Крім того, 24 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 гривень.

Також 24 грудня 2020 року старшим державним виконавцем сформовано вимогу вих. №76104/15.24-25/9, якою у боржника вимагалося виконати виконавчий лист №120/176/20-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2020 року.

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон).

Частиною 1 статті 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону).

За приписами частини 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина 2 статті 27 Закону).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 3 статті 27 Закону).

Згідно із частиною 4 статті 27 Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (частина 9 статті 27 Закону).

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Водночас, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №480/3452/19, від 26 червня 2020 року у справі №360/3324/19.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 24 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №120/176/20-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 гривень.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи, на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження військовою частиною НОМЕР_1 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №120/176/20-а виконано не було.

Саме тому державним виконавцем вживалися заходи щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, зокрема, шляхом надіслання боржникові вимоги вих. №76104/15.24-25/9, якою вимагалося виконати виконавчий лист №120/176/20-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом, в частині здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних сил України, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням виплаченої суми.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, діяв відповідно до частини 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, розмір виконавчого збору, що визначений оскаржуваною постановою, відповідає приписам частини 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (чотири розміри мінімальної заробітної плати (4*5000 гривень=20000 гривень).

Разом із тим, посилання позивача на те, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена протиправно, не узгоджуються із наведеними вище приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Слушними слід визнати заперечення відповідача щодо застосування до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, адже правові висновки суду касаційної інстанції стосуються інших правовідносин, ніж ті, що виникли у цій справі.

Відтак, за наведених вище обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення виконавчого збору від 24 грудня 2020 року є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності рішення, що оскаржується, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачеві сплаченого ним при зверненні до суду судового збору у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 6 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 295 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 08540799)
Відповідач: Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34983238).

Повний текст рішення складено 12.03.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович