Справа № 580/25/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/25/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року (повний текст складено 13 листопада 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не нарахування та не виплаті позивачу пенсії з 01.01.2016 у розмірі 85% грошового забезпечення, як передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щомісячно з 01.01.2016 здійснювати нарахування та виплату пенсії позивачу в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити негайно одноразово з 01.01.2016 позивачу різницю недоотриманої пенсії (виходячи з розміру 85% відповідних сум грошового забезпечення) з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 85% від основного розміру грошового забезпечення з 01.01.2016, зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 85% від основного розміру грошового забезпечення з 01.01.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 15.05.2019, оскільки ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року повернуто особі, яка її подала та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

11.11.2020 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про встановлення відповідачу місячного строку для подання до суду нового звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019, з огляду на визнання протиправною та скасування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, а також призначити розгляд нового звіту відповідача про виконання судового рішення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року в задоволення заяви позивача про зобов`язання відповідача у місячний строк подати до суду новий звіт про виконання судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про встановлення строку для подання до суду нового звіту. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість з виплати пенсії позивача в сумі 14541,07 грн та відповідач зазначив, що виплата заборгованості буде здійснена в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, який скасовано в судовому порядку, а тому з метою ефективного захисту порушеного права позивача наявні підстави для зобов`язання позивача подати новий звіт про виконання судового рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним вжито всіх належних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, яке виконано в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що розгляд даної справи здійснювався в суді першої інстанції в порядку письмового провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, дійшов висновку, що на момент часткового виконання відповідачем рішення суду в адміністративній справі №580/25/19, Порядок №649 був чинним, однак після 22.07.2020 року відшкодування невиплаченої суми заборгованості може бути здійснено лише за наявності для цього відповідних фінансових ресурсів, а тому за встановлених у даній справі обставин, не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати до суду новий звіт про виконання судового рішення.

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вже звертався до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю (а.с.197-205 т.1), за наслідком розгляду якої ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 вказану заяву задоволено, встановлено відповідачу місячний строк для подання до суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 № справі №580/25/19, зобов`язано відповідача подати до суду протягом місяця з моменту отримання копії даної ухвали звіт про виконання судового рішення.

11.11.2019 до суду першої інстанції надійшов звіт ГУ ПФ України в Черкаській області від 07.11.2019 №95500/08-02 про виконання рішення суду (а.с.9-10 т.2), в якому зазначено, що на виконання рішення суду позивачу 28.08.2019 проведено перерахунок пенсії. Щодо виплати заборгованості за період з 01.01.2016 до 15.05.2019 (до дати набрання законної сили рішенням суду) в загальній сумі 14541,07 грн зазначено, що виплата цих коштів позивачу буде здійснена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 та в межах повноважень, покладених на відповідача.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та на момент набрання судовим рішенням суду першої інстанції законної сили, а тому підлягав застосуванню.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку, він визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з п.3-5 наведеного Порядку боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п.10 зазначеного Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Отже, виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Наведене свідчить, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 відповідачем було вжито всіх необхідних та передбачених законодавством заходів, що підтверджується матеріалами справи, а тому колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення в рамках даної справи, що могло б бути підставою для застосування заходів судового контролю шляхом зобов`язання ГУ ПФ у Черкаській області подати новий звіт про виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.07.2019, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Отже, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 втратили чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/5248/19, тобто з 22.07.2020, а тому відповідні положення правомірно були застосовані відповідачем при виконанні судового рішення, що мало місце в період дії зазначених норм.

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що з 20.01.2020 пенсійні органи не мають права застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

Натомість спірні правовідносини мали місце в період до 20.01.2020 та до рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.07.2019, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19, а тому колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо безпідставності застосування відповідачем положень вказаного підзаконного нормативно-правового акту, який був чинним на момент вирішення спірного питання, набрання законної сили рішенням у даній справі та виконанням відповідачем судового рішення способом, який відображено у звіті від 07.11.2019 №95500/08-02.

Також з матеріалів справи не вбачається, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі 640/2548/19, позивач звертався до відповідача щодо вирішення питання про виплату пенсії за рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 у зв`язку із скасуванням п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, а тому у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач має намір ухилятись від виконання судового рішення, що набрало законної сили, що свідчить про відсутність підстав для застосування заходів судового контролю.

Беручи до уваги викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача в частині застосування положень ст.382 КАС України та встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати новий звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Частиною 2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 10 березня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма