Справа № 380/12319/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ № 13-1344 УБД від 02.10.2020 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території Мшанської сільської ради поза межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 учасника антитерористичної операції щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована на території Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є вичерпний та закріплений в ЗК України. Проте при виданні Наказу №13-1344 УБД від 02.10.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області з таких підстав: невідповідність містобудівній документації (п. 7 ст. 118 ЗК України), а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану с. Мшана, затвердженого рішенням Мшанської сільської ради від 09.06.2017 № 7, яким передбачено використання даної території для промислових та виробничих потреб не було враховано вищевказаних вимог ЗК України. Відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації призначеної для обґрунтування планування та забудови виключно території населеного пункту (в межах населеного пункту). Відповідно генеральний план с. Мшана не може встановлювати планування, використання та забудову території за межами населеного пункту. Позивач вважає відмову протиправною, оскільки Земельним кодексом України не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, що зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що за результатами розгляду клопотання позивачу, керуючись ч. 7 ст. 118 Кодексу, наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.10.2020 № 13-1344-УБД надано відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених у встановленому законом порядку, а саме: відповідно до генерального плану Мшанської сільської ради, затвердженого рішенням від 09.062017 № 7, земельна ділянка розташована на території запроектованій, як територія для промислових та виробничих об`єктів. Відповідач вважає, що обґрунтовано і правомірно надав відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відповідні обставини свідчать про правомірність прийнятої відповідачем відмови, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 28.12.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

Суд встановив, що позивач 1 вересня 2020 звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею - 2,0га, що розташована на території Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду клопотання наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.10.2020 № 13-1344-УБД надано відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням відповідача звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Предметом спору є відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га з метою передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

Перевіряючи підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про протиправність такої відмови, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 122 ЗК України повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Пунктом 31 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2014 №15 (зі змінами) передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.11.2019 №285, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Так підп. 1 п. 4 Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради можуть передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено перелік повноважень сільського, селищного, міського голови, серед яких немає повноважень погоджувати надання земельних ділянок державної форми власності.

Пунктом 6 статті 118 ЗК України визначено вичерпний перелік документів, що додаються до клопотань громадян, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, із земель державної або комунальної власності. Документ щодо надання позиції (погодження) відповідної сільської чи селищної ради під час надання/передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян не передбачено.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів територій, їх оновлення та внесення змін до них.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (ч. 1 ст. 17 Закону №3038-VІ).

Суд встановив, що на колективне звернення щодо можливості використання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Мшанської сільської ради відділ містобудування та архітектури Городоцької районної державної адміністрації листом від 16.10.2019 повідомив, що зазначені у планово-картографічному матеріалі земельні ділянки розташовані в КОАТУУ ; зона 02; квартал 000 поза межами населеного пункту і можуть бути відведені для ведення особистого селянського господарства у встановленому законом порядку.

З врахуванням викладеного використання для ведення особистого селянського господарства бажаної для відведення земельної ділянки, що знаходиться за межами населеного пункту с. Мшана, повинно відповідати лише схемі планування території Городоцького району Львівської області, а не генеральному плану с. Мшана.

Суд встановив, що на час звернення позивача з заявою до відповідача бажана земельна ділянка розташована за межами території населеного пункту форма власності на землю державна власність.

Відповідно генеральний план с. Мшана не може встановлювати планування, використання та забудову території за межами населеного пункту.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на Указ Президента України від 15.10.2020 № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2020 № 485 «Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності», наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.12.2020 № 16-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», оскільки вони прийняті після прийняття спірного наказу відповідачем.

Не може братись до уваги і посилання відповідача на той факт, що з 17.11.2020 територіальними органами Держгеокадастру здійснюється передача проінвентаризованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України, оскільки вказані обставини мають місце після прийняття спірного наказу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправною, а вказаних критеріїв відповідачем не дотримано.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Такого ж змісту позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 2040/6320/18.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі ПІЛЬГИ: першочергове відведення земельних ділянок будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Суд встановив, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному разі є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.09.2020 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована на території Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки судом не досліджуються докази щодо розміру земельної ділянки, її місцезнаходження, її меж, тому належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області за межами населеного пункту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, із змісту наведеної правової норми слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Водночас, суд зазначає, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням обставин даної справи, підстав зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення немає.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1344 УБД від 02.10.2020 «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2020 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована на території Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський