Справа № 620/6/21
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року Чернігів Справа № 620/6/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лобана Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Менський Аграрник" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Менський Аграрник" звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 5 від 22 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено за результатами проведеної перевірки, під час якої встановлено факт порушення щодо зберігання пального без ліцензії. При проведенні перевірки контролюючий орган не взяв до уваги підтверджуючі документи на наявні власні транспортні засоби, серед яких автоцистерна (бензовоз) ємністю 17130 літрів. Вважає, що орган ДПС не є органом ліцензування оптової торгівлі пальним, а отже слід констатувати відсутність повноважень у відповідача здійснювати контроль за дотриманням норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в межах даного виду господарської діяльності, що виключає законність застосування ним штрафних санкцій в частині здійснення оптової торгівлі пальним без отримання ліцензії, що підтверджує протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2020 суддею Лобаном Д.В. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки було встановлено, що позивачу було відвантажено пальне, але за місцем відвантаження відсутня ліцензія на право зберігання пального, у зв`язку з чим позивачем допущено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального. Зазначає, що надані позивачем докази не спростовують виявлене правопорушення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області у зв`язку з отриманням листа ДПС України від 11.08.2020 №13939/7/99-00-07-05-03-07 та на підставі наказу від 26.08.2020 №1192 «Про проведення фактичної перевірки», направлень від 26.08.2020 р. відповідно №1533 та №1534 була проведена з 28.08.2020 по 04.09.2020 фактична перевірка місця здійснення діяльності ПП «Менський аграрник», що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Мена, вул. 1-го Травня, 150 - И.

Перед початком проведення перевірки, згідно з вимогами п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, пред`явлені службові посвідчення, направлення на перевірку та вручено копію наказу директору ОСОБА_1 .

В ході проведення фактичної перевірки місця зберігання пального, що належить ПП

«Менський аграрник» та знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Мена, вул. 1-го Травня, 150 И, встановлено наступне.

ПП «Менський аграрник» основний вид діяльності: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно акцизних накладних від 22.04.20 №5312; від 27.07.20 №12052 та видаткових накладних від 22.04.2020 №РН-0003516 (постачальник ПП «ТД Фонтекс Агро» , код ЄДРПОУ 3810009) ПП «Менський аграрник» отримувало паливо (важкі дистиляти (газойлі)) в обсягах, що становили 18155,00 л, згідно видаткової накладної від 27.07.2020 № РН-0007900 в обсязі

16000,00 л, а також згідно видаткової накладної від 28.07.2020 № РН-0007970 в обсязі 6692,00 л.

До перевірки було надано копії вищезазначених видаткових накладних, копію договору оренди автотранспортного засобу від 30.03.2020 з копією акта приймання-гіередачі транспортного засобу від 30.03.2020, копії свідоцтв про реєстрацію машини (власних) з їх переліком та зазначенням об`єму паливних баків, копії актів списання використаних товарно-

«атеріальних цінностей (палива) по підприємству ПП «Менський аграрник» за перевіряємий період, пояснення директора ОСОБА_1 , копію наказу про створення комісії по інвентаризації ДП №83 від 28.08.2020, копію свідоцтва №2 про перевірку робочого засобу вимірювання техніки від 31.01.2015.

Ліцензія на зберігання пального за зазначеною адресою на момент отримання пального була відсутня.

Так, в зауваженнях та поясненнях до Акту фактичної перевірки і в позовній заяві платник податків зазначає про наявність в нього за місцем здійснення діяльності автоцистерни ємкістю 17130 л та орендованого бензовозу куди зливалось та де зберігалось придбане пальне.

За результатами перевірки та на підставі наданих до перевірки документів було зроблено висновок, що ПП «Менський аграрник» порушено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями), а саме - зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального. Відповідальність за зазначене порушення передбачено ст. 17 зазначеного Закону у вигляді штрафної (фінансової) санкції в розмірі 500 000 грн.

За результатом фактичної перевірки було складено акт від від 04.09.2020 № 0310/25/12/РРО/37505307, на підставі якого до ПП «Менський аграрник» було застосовано штрафні (фінансові) санкції та винесено податкове повідомлення- рішення від 22.09.2020 № 5.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 481/95-BP).

Абзацом п`ятдесят другим статті 1 Закону № 481/95-BP визначено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно частини першої статті 15 Закону № 481/95-BP оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-BP передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).

Разом з тим, згідно частин тридцять дев`ять-сорок два статті 15 Закону № 481/95-BP для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З аналізу вищезазначених положень законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.

Зазначене вбачається як з визначення термінів «місце зберігання пального», «зберігання пального», так і з переліку документів, які слід надати для отримання ліцензії на право зберігання пального, адже надати такий перелік документів для пересувних ємностей та транспортних засобів неможливо, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Частинами першою-третьою статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Так, до суду на підтвердження постачання пального було надано видаткові накладні, згідно яких отримувалось паливо за адресою АДРЕСА_1 , яке пораховане в загальну кількість літрів, хоча паливо отримувалось партіями вказаними в видаткових накладних, які не перевищували загальних об`ємів паливних баків техніки, зареєстрованої на підприємстві.

Крім того, надані підтверджуючі документи на наявні у ПП «Менський Аграрник» власні транспортні засоби, в яких також поданий технічний паспорт на автоцистерну (бензовоз) ємкістю 17130 л, та орендований бензовоз, які не є акцизним складом пересувним (абзац восьмий п.п. 14.1.6.1 пункту 14.1 статті 14 в редакції Закону № 391-ІХ від 13.12.2019).

Вказана автоцистерна зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та на території підприємства за адресою м. Мена, вул. Першого Травня, 150 «И» немає зареєстрованої АЗС та ємкостей для зберігання пального, тому паливо, яке надходило за даною адресою зливалось в автоцистерну, яка зареєстрована за даною адресою та позивачем, на підтвердження чого надано докази на підтвердження права власності та права користування транспортними засобами (а.с. 22-29), баланс техніки підприємства з вказанням орієнтовними об`ємами літрів, акти на списання пального (а.с. 30-36, 37).

Посилаючись на поставку позивачу пального згідно вищевикладених документів, відповідач стверджує про отримування саме палива за адресою: АДРЕСА_1 без отримання ліцензії на право зберігання пального.

В розумінні частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши надані докази, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання частини другої статті 19 Конституції України, позаяк не надав суду доказів, які б підтверджували викладені в акті перевірки висновки щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії за адресою: Чернігівська область, м. Мена, вул. Першого Травня, 150 «И», взагалі не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у спірних правовідносинах, з врахуванням напрямків господарської діяльності підприємства і наявної у користуванні позивача техніки та допустив помилкове ототожнення господарської операції із придбання пального із фізичним зберіганням пального.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Вказаний Закон не містить вказівки на те, що пальне повинно зберігатися виключно у стаціонарних ємностях для зберігання пального; не визначає граничний об`єм пального чи обмежень по строку, з якого починається "зберігання пального"; саме по собі зберігання пального не є підставою для реєстрації акцизного складу, оскільки вимагає певного обсягу пального.

Крім того, у індивідуальній податковій консультації, наданій Державною фіскальною службою України від 15.08.2019 №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, зазначено, що у розумінні Закону № 481 суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, вказана податкова консультація не скасована.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в податковому повідомленні-рішенні від 22.09.2020 №5 в графах «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено», «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, який є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності» наявні посилання лише на статті 15 та 17 Закону відповідно, без зазначення конкретних частин, пунктів чи абзаців вказаних статей, що не дає можливості встановити чітку норму законодавства, порушення якої зафіксовано відповідачем та чітку норму законодавства, яка стала підставою для застосування штрафних (фінансових санкцій).

Суд наголошує, що акт перевірки також не містить посилання на конкретну норму статті 15 Закону, порушення якої встановлено відповідачем, враховуючи, що сама стаття містить значну кількість вимог до імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.

Стаття 17 Закону, в свою чергу, також містить значну кількість підстав для застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів в залежності від виявленого правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.09.2020 №5 є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов приватного підприємства "Менський Аграрник" необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь приватного підприємства "Менський Аграрник" підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 7500,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 5 від 22 вересня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь приватного підприємства "Менський Аграрник" судовий збір в розмірі 7500,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: приватне підприємство "Менський Аграрник" (вул. Першого Травня, буд. 150-И, м. Мена, Чернігівська область, 15600, код ЄДРПОУ - 37505307).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 43143966).

Повний текст рішення виготовлено 09 березня 2021 року.

Суддя Д.В. Лобан