Справа № 120/908/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2021 р. Справа № 120/908/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 17.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, з урахуванням нового розміру заробітної плати працюючого державного службовця, що зазначений у довідках Головного управління статистики у Вінницькій області від 16.12.2020 № 10-42/306-20 та № 10-42/307-20.

Листом відповідача від 04.02.2021 № 879-745/І-02/8-0200/21 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, із посиланням на те, що перерахунок пенсій, призначених державним службовцям у зв`язку із зростанням заробітної плати законодавством не передбачено.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду із цим позовом.

09.02.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів.

Ухвалою від 10.02.2021 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 263 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

10.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що позивач з 15.03.2015 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 01.02.2017 отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідач вказав, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено проведення перерахунку призначених за цим законом пенсій.

Крім того відповідач зазначив, що пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.03.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, заявами по суті справи, у цій категорії справ, є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно з наказом Державної служби статистики України від 11.03.2020 № 168-к позивача звільнено з посади начальника Головного управління статистики у Вінницькій області у зв`язку з досягненням 65-річного віку (а.с.14).

Судом встановлено, що 16.12.2020 Головним управлінням статистики у Вінницькій області позивачу видано довідку № 10-42/307-20 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно якої заробітна плата станом на 16.03.2020 в загальному розмірі становить 18900,00 грн., яка включає посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років та довідку № 10-42/306-20 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), згідно з якою до складових заробітної плати за період з 01.05.2016 по 28.02.2020 включено «Інші виплати», а саме: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу до щорічної відпустки та індексацію (а.с.18-21).

З метою здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням довідок Головного управління статистики у Вінницькій області від 16.12.2020 № 10-42/306-20 та № 10-42/307-20 позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 17.12.2020 та 25.01.2021 (а.с.17, 30).

За результатами розгляду заяв відповідачем листами від 11.01.2021 № 0200-0202-8/817, від 04.02.2021 № 879-754/І-02/8-0200/21 відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсій особам, яким було раніше призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII у зв`язку із зростанням заробітної плати законодавством не передбачено (а.с.39-40).

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця протиправними, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду із цим позовом.

Виходячи із зазначених у заявах по суті справи аргументів сторін, ключовим питанням цього спору є те, чи виникає в особи якій призначено пенсію на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII право на перерахунок пенсії у зв`язку із зростанням заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення державних службовців у різні періоди регулювалися такими нормативно - правовими актами: Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-XII.

Статтею 371 Закону № 3723-XII у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Проте, 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ст. 371 Закону № 3723-XII викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови № 865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було підставою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами п. 4 Постанови № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-XII, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (п. 5 Постанови № 865).

В подальшому, Постановою № 1013, яка застосовується з 01 грудня 2015 року, підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців, п. 4 Постанови № 865 виключено, а абзац перший п. 5 Постанови № 865 викладено в такій редакції: "Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

При цьому інших положень, які б закріплювали підстави для перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова № 1013 не містила.

Отже, з 01.12.2015 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за ст. 37 Закону № 3723-XII. При цьому чинна у зазначений період редакція ст. 371 Закону № 3723-XII не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2018 по справі № 151/155/16-а, від 11.12.2019 по справі № 555/2321/16-а, від 18.06.2020 по справі № 677/45/16-а.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням - Закон № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.

Пунктом 2 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 вказаного розділу державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 цього ж розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Закон № 3723-XII залишився чинним лише в частині встановлення умов та порядку призначення пенсії державного службовця, встановлених у ст. 37 такого Закону, та втратив чинність у всій іншій частині положень, в тому числі втратила чинність і ст. 371 цього Закону, якою передавалися повноваження щодо встановлення порядку і умов перерахунку пенсій державних службовців Кабінету Міністрів України.

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким, у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб.

Таким чином, з 01.12.2015 - початку застосування постанови № 1013, якою п. 4 Постанови № 865 виключено, а п. 5 Постанови № 865 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 по справі № 151/155/16-а

Судом встановлено, що позивачу пенсія призначена на підставі Закону № 889-VIII, який не передбачав такої підстави для її перерахунку як збільшення заробітної плати працюючих державних службовців. У цьому законі чітко зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (ст. 90), а відтак і підстави для перерахунку пенсії визначаються Законом № 1058-IV. При цьому, зростання заробітної плати працюючих державних службовців в силу Закону № 1058-IV не є підставою для перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону № 889-VIII.

Отже, Законом № 889-VIII не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (17.12.2020 та 25.01.2021), у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Суд вказує, що зміна правого регулювання спірних правовідносин не порушує норми Конституції України, оскільки ані Закон № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 371 Закону № 3723-XII викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону № 889-VIII (в якій закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") не визнані неконституційними і підлягають виконанню відповідними суб`єктами владних повноважень.

Позивач свій позов аргументує з поміж іншого із посиланням на те, що у законодавстві немає прямої заборони на перерахунок пенсій призначеної на підставі Закону № 889-VIII у зв`язку із зростанням заробітних плат працюючих державних службовців. Тому вважає, що відповідач повинен діяти згідно загально дозвільного базового принципу: «дозволено те, що не заборонено законом». Однак суд оцінює критично наведені аргументи, оскільки цей принцип стосується регулювання поведінки людини та не може поширювати свою дію на суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що держава та її органи повинні діяти згідно спеціально дозвільного принципу «заборонено все, що не дозволено законом». Тобто, на відміну від людини, яка може діяти на власний розсуд, не порушуючи при цьому встановлених законом заборон, державні органи і посадові особи не мають такої свободи у виборі моделі своєї поведінки. Вони зобов`язані діяти лише таким чином, як це прямо передбачено нормами права і лише в межах закріпленої за ними компетенції. Вчинення ж державним органом дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, в не передбаченій законом формі, або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними і незаконними.

Такий висновок узгоджується із нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо аргументів позивача про неправильний обрахунок пенсії відповідачем та не включення при призначенні пенсії окремих елементів структури його заробітної плати, то такі оцінюються критично, оскільки предметом оскарження у цій справі стали дії Головного управління щодо відмови у перерахунку пенсії у зв`язку із зростанням заробітної плати позивача. Оцінка правомірності дій щодо призначення позивачу пенсії як і структури заробітної плати яка враховувалася відповідачем при призначенні пенсії не може бути надана при розгляді цієї справи, адже цей спір не пов`язаний із оскарженням дій чи рішень органу пенсійного фонду на етапі призначення пенсії, а стосується її перерахунку. При цьому процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за своїми підставами та порядком проведення, що виключає можливість їх ототожнення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович