Справа № 644/9606/20
Суддя: Бабенко Ю. П.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/9606/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря - Коломієць О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення стягнення,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача після уточнення позовних вимог просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.11.2020 року серії ДП 18 №565277. В обґрунтування позову зазначив, що 28.11.2020 року інспектором управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зі змісту постанови неможливо встановити суть скоєного правопорушення. Диспозиція зазначеної статті містить перелік різних діянь за які особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому в постанові повинні бути зазначені конкретні правопорушення. Оскаржувана постанова прийнята інспектором за відсутності будь-яких доказів, які б містили фактичні дані, на підставі яких можна встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто постанова прийнята з порушенням ст. 280 КУпАП. Крім того, зі змісту постанови неможливо зрозуміти, яким автомобілем керував позивач, не зазначено номер транспортного засобу. Із вказаною постановою позивач не згоден, відповідачем були порушені права позивача, передбачені у статтях 257, 268, 277, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача подав суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 №565277 від 28.11.2020 року, яка винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Маренич О.М., притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 28.11.2020 року, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що розділяла зустрічні смуги для руху, чим порушив Правила дорожнього руху України (а.с. 6). В зазначеній постанові позивач зазначив, що не згоден із правопорушенням.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові не зазначено свідків правопорушення, не зазначено, чи здійснювався відеозапис або фотофіксація правопорушення, не зазначено будь-які докази, які б підтверджували факт правопорушення. Представник відповідача також не надав суду будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем вказаного в постанові правопорушення.

Таким чином, до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови не додані, при цьому відповідач не скористався своїм право надати відзив у справі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що відповідач не доказав правомірності свого рішення, а тому відповідно до вимог п.1 ст.247, ст. 293 КУпАП, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Крім того, представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої, у відповідності до ст. 132 КАС України, представник позивача просить вирішити питання щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Позивач також поніс витрати на оплату судового збору в розмірі 420 грн.40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

На підтвердження даних витрат представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг №1 від 09.02.2020 року. Відповідно до вказаних документів розмір витрат на правову допомогу складає 4000 грн.

18.02.2021 року вказані документи були надіслані Управлінню патрульної поліції в Харківській області, однак жодних заяв чи заперечень, передбачених ст. 134 КАС України, суду не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн., які позивач повинен сплатити адвокату протягом 7 днів з дня винесення судом рішення, є обґрунтованими, доведеними та співмірними по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційними до обсягу наданих послуг. Крім того, позивач поніс витрати на оплату судового збору в розмірі 420 грн.40 коп., а тому ці витрати підлягають стягненню на користь позивача.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат та стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. і витрати на оплату судового збору в розмірі 420 грн.40 коп., а всього стягує судові витрати в розмірі 4420 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 132, 134, 139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 №565277 від 28.11.2020 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Маренич Олегом Миколайовичем (місцезнаходження: м. Харків вул. Шевченка, 315а) про притягнення ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу і закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 4420 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: