Справа № 480/4393/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року Справа № 480/4393/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4393/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення соціальної допомоги та надбавки,-

В С Т А Н О В И В:

Заїка Любов Петрівна в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до директора Департаменту соціального захисту населення при Сумській міській раді в особі Масік Тетяни Олександрівни , в якій просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача 365 352 грн. соціальної допомоги за період від 18.09.2017р. по 31.06.2020р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача 129 816 грн. надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю за період від 18.09.2017р. по 31.06.2020р.

Свої вимоги мотивує тим, що вона як опікун неповнолітнього сина не отримує в повному обсязі виплати соціальної допомоги, гарантовані п.2.2 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 30.04.2002р. за №226/293/169. Сума недоплати з 18.09.2017р. по 31.06.2020р. складає 364 352 грн. Департамент за три роки, а саме з 18.09.2017р. по 31.06.2020р. не доплатив їй, як непрацюючій матері, 129 816 грн. надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, згідно з п.3.2 Порядку №226/293/169. Пунктом 3.4 цього Порядку встановлено, що розмір надбавки за догляд за дитиною з інвалідністю, віком від 6 до 18 р. віднесено до підгрупи А і становить 100% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Ухвалою від 20.07.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивача звільнено від сплати судового збору за її клопотанням.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України, а також клопотання про заміну первісного відповідача у справі належним - Департаментом соціального захисту соціального населення Сумської міської ради, оскільки саме ним приймалося рішення про призначення соціальної допомоги позивачу та до його повноважень законодавством віднесено питання призначення державної соціальної допомоги та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю.

Ухвалою від 06.10.2020р. клопотання про заміну неналежного відповідача задоволено. Замінено неналежного відповідача - директора Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на належного - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 08.10.2020р. у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_2 категорія «підгрупа А» не була встановлена, а тому департаментом було призначено соціальну допомогу та надбавку на догляд у розмірах, що передбачені законодавством. В подальшому, на підставі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 19.09.2019р., який також не містить відомостей про встановлення ОСОБА_2 категорії «підгрупа А», департамент рішенням від 26.09.2019 призначив з 19.09.2019 по 30.09.2021 державну соціальну допомогу та надбавку на догляд у розмірі 2153,80 грн., в тому числі розмір соціальної допомоги - 1094,80 грн., надбавка на догляд - 1059,00 грн. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що департаментом були порушені вимоги законодавства стосовно визначення розміру державної соціальної допомоги та надбавки на догляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.09.2017 звернулась до департаменту з заявою та щодо призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на сина ОСОБА_2 .

Рішенням департаменту від 27.09.2017 було призначено з 18.09.2017 по 30.09.2019 державну соціальну допомогу та надбавку на догляд у розмірі 1806,90 гри., в тому числі розмір соціальної допомоги - 918,40 грн., надбавка на догляд - 888,50 грн.

В лютому 2020р. позивач звернулась до директора Департаменту соціального захисту населення при Сумській міській раді з питання її права на соціальну допомогу, з урахуванням страхового стажу та запису в трудову книжку, на яку отримала відповідь від 02.03.2020р. №3-359/12.06-29 про те, що 14.01.2020р. нею подано до департаменту заяву, в якій зазначено, що з 28.01.2020р. вона працевлаштувалася, тому нарахування внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування припинено з 01.02.2020р.

06.04.2020р. №3-466/12.06.-29 позивачу надана відповідь на її звернення з питання призначення допомоги на дитину з інвалідністю, відповідно до якої їй була призначена надбавка на догляд за дитиною у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, оскільки у медичному висновку, виданому комунальним некомерційним підприємством «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради, у дитини «підгрупа А» не встановлена.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України; 30.04.2002 № 226/293/169 (надалі - Порядок), передбачено, що державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю призначається у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 3.2 до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю.

Пунктом 3.4 Порядку передбачено, що розмір надбавки за дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років, віднесеною до «підгрупи А», становить - 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, за дитиною з інвалідністю, у якої не встановлена «підгрупа А», - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Відповідно до медичного висновку, виданого комунальним некомерційним підприємством «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради, у дитини «підгрупа А» не встановлена.

Отже, позивачу була правомірно призначена надбавка на догляд за дитиною у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначаються Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Статтею 1 цього Закону надано визначення поняття дитини з інвалідністю, як особи віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

До підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів встановлюється категорія "дитина-інвалід", а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина-інвалід" підгрупи А.

Лікарсько-консультативні комісії лікувально-профілактичних закладів:

визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем;

складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;

надають консультативну допомогу з питань реабілітації та стороннього догляду, диспансерного нагляду або допомоги дітям з інвалідністю;

забезпечують своєчасний огляд (переогляд) дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю.

Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» (далі - Положення про ЛКК) лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Міські, районні, міжрайонні, районні у містах комісії утворюються за рішенням керівника відповідного закладу охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я місцевих держадміністрацій.

У рішенні про утворення центральних комісій, комісій визначається їх персональний склад, місце та розпорядок роботи.

До складу комісії входять голова, лікарі за спеціальностями, спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або практичний психолог.

У засіданнях комісії можуть брати участь представники органів соціального захисту населення, психолого-медико-педагогічних консультацій, а також у разі потреби - представники державної служби зайнятості, інших підприємств, установ та організацій (за згодою).

Згідно п. п. 1, 4 п. 7 Положення ЛКК комісії визначають категорію "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А", причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві; аналізують рівень дитячої інвалідності за категоріями дитина з інвалідністю, дитина з інвалідністю підгрупи А.

Відповідно до п. 8 Положення ЛКК центральні комісії:

1) здійснюють організаційно-методичне керівництво міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;

2) перевіряють за зверненням дитини з інвалідністю віком понад 15 років, батьків або законних представників дитини з інвалідністю:

правомірність прийнятих міськими, районними, міжрайонними, районними в містах комісіями рішень щодо встановлення інвалідності;

якість розроблення індивідуальних програм реабілітації та здійснюють контроль за їх виконанням;

3) розробляють комплексні заходи у регіонах щодо профілактики і зниження рівня дитячої інвалідності, а також в установленому порядку удосконалюють механізм проведення реабілітації дітей з інвалідністю;

4) проводять у складних випадках огляд хворих дітей та дітей з інвалідністю за направленнями міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;

5) надають консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи дітей міських, районних міжрайонних, районних у містах комісій;

6) направляють в особливо складних випадках дітей, батьки або законні представники яких звертаються для встановлення інвалідності дитині, до центральної комісії МОЗ;

7) впроваджують у роботу наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними установами, готують пропозиції щодо удосконалення медико-соціальної експертизи;

8) беруть участь у конференціях, нарадах, семінарах з питань профілактики дитячої інвалідності, реабілітації та адаптації дітей з інвалідністю.

Пунктом 12 Положення передбачено, що комісія в день проведення медико-соціальної експертизи готує за формою, затвердженою МОЗ, медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років щодо встановлення категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" (щодо відмови в установленні категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" з відповідним обґрунтуванням) та складає індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи, їх обсяги, строки проведення та виконавці.

Медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років у триденний строк надсилається органові, в якому дитина з інвалідністю перебуває на обліку як особа, що отримує державну соціальну допомогу або пенсію, а у разі первинного встановлення категорії "дитина з інвалідністю" - до органу соціального захисту населення за місцем проживання дитини з інвалідністю.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також до закладу охорони здоров`я і органу соціального захисту населення за місцем проживання дитини з інвалідністю.

Пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917, якою затверджено Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, визначено, що комісія під час проведення медико-соціальної експертизи використовує класифікацію, яка визначає основні види порушень функцій організму дитини, зумовлених захворюваннями, травмами (їх наслідками) та/або вродженими вадами, і ступінь їх вираження.

Пункт 19 Постанови визначає, що категорії «дитина-інвалід» або «дитина-інвалід підгрупи А» встановлюються дитині залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

Перелік захворювань та патологічних станів, що дають право на встановлення інвалідності дітям, затверджується МОЗ (п.20 Постанови).

До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму І та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії І ступеня її; вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).

Підставою для встановлення дитині категорії "дитина-інвалід підгрупи А'" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.

Суд вважає, що вищезазначені критерії можуть бути оцінені з правової точки зору, оскільки нормативний акт прямо визначає обставини, від наявності чи відсутності яких може бути встановлено наявність чи відсутність підстав для встановлення категорії.

При цьому, суд доходить висновків, що встановлення даних критеріїв має здійснюватися комісією, якій надано на це відповідні повноваження чинним нормативним актом, з наданням оцінки як поданим документам, так і посиланням батьків хворого.

Відповідно до медичного висновку, виданого комунальним некомерційним підприємством «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради, у дитини «підгрупа А» не встановлена, а до повноважень Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради не належить прийняття рішення про наявність чи відсутність підстав для встановлення дитині категорії "дитина-інвалід підгрупи А'".

Таке рішення має приймати відповідна лікарська комісія на підставі дослідженої медичної документації, особистого спілкування з дитиною та оцінки основних видів порушень, у разі не згоди з яким, в тому числі і внаслідок неповноти його викладення чи неврахування під час його прийняття усіх необхідних обставин, позивач має право звернутися із відповідним позовом до суду.

Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача недоплаченої соціальної допомоги та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю є передчасними та задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що 14.01.2020 ОСОБА_1 надала до департаменту заяву про своє працевлаштування з 28.01.2020.

Згідно з пунктом 3.14 Порядку у разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому відбулося працевлаштування.

Отже, виплата надбавки на догляд за дитиною припинена з 01.02.2020 та надалі призначена державна соціальна допомога без надбавки на догляд на період з 01.02.2020 по 30.09.2021 у розмірі 1638,00 грн. щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вищевказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення соціальної допомоги та надбавки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова