Справа № 243/1635/21
Суддя: Агеєва О. В.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/30/2021
Номер справи 243/1635/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуйко Д.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника групи ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до начальника групи ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 лютого 2021 року відносно неї, начальником групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС «Мілове», старшим лейтенантом Охрімової І.С. була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення № 144452, відповідно до її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. У Постанові зазначено, що вона перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордону України «н.п. Новоазовськ (ТОТ) на напрямку України н.п. «Новоазовськ (ТОТ) «Весело Вознесенка (РФ)», здійснила виїзд з ТОТ України до Російської Федерації, чим порушив п.3 постанови КМУ №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій», тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Оскаржувану Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки справу розглянуто особою, яка не мала право притягати її до адміністративної відповідальності, посада старшого лейтенанта ОСОБА_3 не передбачає, повноважень розглядати від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 204-2 КУпАП, а також відповідачем не надано жодного доказу у скоєнні нею адміністративного правопорушення, а сама по собі Постанова про притягнення особи до відповідальності, не може без підтвердження іншими доказами, свідчити про встановлення факту порушення п. 3 постанови КМУ №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів з таких територій». Відповідач повинен був надати, зокрема, належний відеозапис або довідку, або будь -які інші докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. Зазначає, що вона має право на ознайомлення з доказами при розгляді справи, однак такого доказу на момент розгляду справи не існувало. Також вона була позбавлена можливості надавати пояснення та докази та заперечення при розгляді справи. Отже, фактично, розгляд справи був проведений без надання доказів про правопорушення, також без урахування всіх обставин справи, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення.

Просить суд скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення № 144452 від 10 лютого 2021 року, складену відносно неї, ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн., закрити провадження у справі.

Сторонам надіслано копію ухвали про відкриття провадження в справі, а відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

Відповідачі - начальник групи ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, ОСОБА_3 , та Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, буди повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак не надали до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до начальника групи ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення №144452 від 10 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Так, згідно вказаної Постанови, 10 лютого 2021 року о 13 годині 30 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України було виявлено громадянку України, яка пояснила, що 10 лютого 2021 року о 10 годині 00 хвилин перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України до РФ в н.п. Новоазовськ (ТОТ) н.п. «Весело - Вознесенка» (РФ) перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. (а.с. 9).

Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, про що також вказує позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_2 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові. Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивачка перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці, які вказані у оскаржуваній постанові.

Суд, критично сприймає відмітку про щире каяття, про яку зазначено в постанові, оскільки ОСОБА_2 все ж таки звернулась до суду з позовом про скасування зазначеної постанови.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 послалась на недостовірність обставин щодо визнання вини та щирого каяття, відповідачем ці доводи не спростовані. Разом з тим, не надано доказів на спростування доводів щодо порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема права на правову допомогу.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Як вбачається з наведеного вище та наданої копії постанови, у даній справі немає доказів взагалі; відсутні навіть посилання на них.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Також з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 не були роз`яснені її права передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки в Постанові відсутня відмітка про роз`яснення цих прав, а також відсутній підпис про роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по складанню Постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї Постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Відтак, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в цій частині ОСОБА_2 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_2 на ті обставини, що справу розглянуто особою, яка не мала право притягати її до адміністративної відповідальності, оскільки посада відповідача ОСОБА_3 не передбачає повноважень розглядати від імені Держприкордонслужби справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 204-2 КУпАП, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

-начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;

-інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Відповідно до ч.3 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898, від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право:

-начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники;

-начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники;

-коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники;

-начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, оскільки старший лейтенант ОСОБА_3 , працює на посаді Начальника ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, то відповідно до ч.3 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898 має право від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення на осіб, що порушують законодавство України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.139КАС України суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 КАС України позивачу було відстрочено сплату судового збору у сумі 454 гривень 00 копійок до ухвалення судового рішення.

Як слід з ч.1 ст.139 КАС України, що у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З таких підстав судові витрати необхідно стягнути з відповідача Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Керуючись вимогами Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року №898, ст. ст. 2-16, 19-20. 49, 121-126, 131, 159-167, 181, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, п.3 частини 3 статті 286, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника групи ІПК ( тип А) Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення № 144452 від 10 лютого 2021 року, складену начальником групи ІПК ( тип А ) Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, старшим лейтенантом ОХРІМОВОЮ Іриною Сергіївною, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути з Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь державі судовий збір у сумі 454 гривень 00 копійок .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Першого Апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу 7 Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення складено 10 березня 2021 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Агеєва.