Справа № 344/17889/20
Суддя: Атаманюк Б. М.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Атаманюка Б. М.

секретаря Стефанець Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора рядової поліції 1 батальйону другої роти УПП в Івано-Франківській області Ломович Іванни Іванівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.12.2020 р. звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора рядової поліції першого батальйону другої роти УПП в Івано-Франківській області Ломович Іванни Іванівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3558196 від 15.12.2020 року.

Ухвалою суду від 24.12.2020 р. адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для виправлення недоліків позовної заяви.

18.01.2021 р. позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву та усунув недоліки.

Ухвалою суду від 20.01.2021 у справі відкрито спрощене провадження.

11.02.2021 позивач подав до суду клопотання про заміну первісного відповідача - Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Ухвалою суду від 11.02.2021 замінено первісного відповідача - Головне Управління Національної поліції в Івано-Франківській області на належного відповідача - Управління Патрульної Поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

В поданому позові позивач посилається на те, що 15.12.2020 р. о 16 год. 57 хв. керуючи автомобілем марки "Volkswagen Vento, д.н.з НОМЕР_1 він рухався по вул. Незалежності у місті Івано-Франківськ. Приблизно о 16 год. 58 хв. його було зупинено рядовим інспектором УПП Ломович Іванною Іванівною. Причиною зупинки, на думку поліцейського, став проїзд на жовтий сигнал світлофора. Він пояснив інспектору, що проїхав на зелений знак світлофора, і я ніяк не міг передбачити те, що в момент коли його авто зрівняється з світлофором на одній лінії, загориться жовте світло. За екстреного гальмування він зупинився б на середині перехрестя, тому вважає, що жовтий знак світлофора служить розмежовуючим між зеленим і червоним, і надається водіям для завершення виконання попереднього маневру. Статтею 23 глави III Світлові дорожні сигнали, визначені Міжнародною конвенцією про дорожні знаки та сигнали визначено що: «Жовте світло, яке включається одне або одночасно з червоним світлом; коли воно застосовується одне, це означає, що жоден транспортний засіб не повинен перетинати лінію зупинки або виїжджати за світлофор, за винятком випадків, коли в момент включення світла він знаходиться так близько, що вже не може зупинитися перед лінією зупинки або перед світлофором з урахуванням вимог безпеки руху. Якщо сигнал знаходиться посередині перехрестя або за ним, жовте світло означає, що жоден транспортний засіб не повинен виїжджати на перехрестя або на пішохідний перехід на даному перехресті, за винятком випадків, коли в момент включення світла він знаходиться так близько, що вже не може зупинитися до в`їзду на перехрестя з урахуванням вимог безпеки руху. Жовте світло при одночасному включенні з червоним світлом означає негайну зміну вказівок сигналу, але він не змінює заборони проїзду, запропонованого червоним світлом». Ця Конвенція обов`язкова для країн, де вона ратифікована. Україна ратифікувала цей документ 1974 року. Окрім того, як зазначив ВС водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора не можуть зупинити транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови гарантування безпеки дорожнього руху. Про це йдеться у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 №552/5623/16-а. На його пояснення інспектор не реагував, тому відразу ним було подано клопотання про надання доказів у вчиненні даного правопорушення, на що йому було відмовлено з мотивів, що: «ми (працівники поліції) не зобов`язані нічого Вам надавати». Зазначає, що ці слова є записані на відеозаписі, а тому йому не надали ознайомитись з доказами правопорушення. Вважає, що працівники поліції такими діями діяли з порушенням ст.268 КУпАП, зокрема йому не були роз`яснені права. Так як працівник поліції відмовлялась надавати йому докази по справі він зателефонував на 102 і викликав службу моніторингу, та після приїзду вони нічого не зробили, тільки посприяли швидшому оформленню постанови. Вважає, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, так як він проїхав на зелений знак світлофора, а жовтий загорівся коли його автомобіль був на рівні з світлофором і поступити інакше як завершити спокійно проїзд перехрестя він не міг. Тому просить скасувати постанову, а провадження в справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, після дослідження доказів окремо суду пояснив, що на дослідженому в судовому засіданні відео неможливо встановити номерний знак автомобіля, та водія яким ним керує, відтак він заперечує, що транспортний засіб відображений на відео належить йому. Також вважає, що водій цього транспортного засобу проїхав перехрестя з дотриманням правил дорожнього руху.

Представник відповідачів Грінченко Д.М. в судовому засіданні долучив до матеріалів справи відзив з відеодоказами. Щодо задоволення позову заперечив з підстав зазначених у відзиві, зазначає, що факт правопорушення підтверджений відеодоказами. Після порушення ПДР позивачем, та після розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор на місці виніс постанову на підставі фактично отриманих даних. Відтак відповідачем не порушено вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (пункт 8.7.3. ґ ПДР України).

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Позивач посилаючись на норми Міжнародної конвенції про дорожні знаки, яка ратифікована Україною 1974 року, проте пункт 8.11 ПДР України місить аналогічну норму, в якій визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).

Із змісту пункту 8.7.3. ґ ПДР України слідує, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10 цих Правил.

Разом з тим, згідно п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕАН № 3558196 від 15.12.2020, яка винесена рядовою поліції 1 батальйону другої роти УПП в Івано-Франківській області Ломович І. І., ОСОБА_1 15.12.2020 о 16 год. 57 хв. керуючи автомобілем "Volkswagen Vento, н/з НОМЕР_1 по вул. Незалежності у місті Івано-Франківськ здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ґ ПДР. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 3).

Позивач стверджує, що розпочав рух на зелений сигнал світлофора, проте в момент коли його авто зрівняється з світлофором на одній лінії, загориться жовте світло, тому, з урахуванням дорожньої обстановки, уникнення екстреного гальмування, він продовжив рух далі на жовте світло.

Відповідачем на підтвердження факту вчинення правопорушення надано суду два цифрові носії диски DVD-R (а.с. 40). На диску DVD-R (а.с. 40 диск № 2) з 16:00:00 год. по 16.55:13 год. зафіксовано проїзд трьох транспортних засобів на регульованому т-подібному перехресті з виконанням маневру повороту праворуч. З позиції представника відповідача третім легковим автомобілем керував позивач.

Оцінивши зазначений доказ суд зазначає, що погоджується з доводами позивача про те, що відображений на відеозаписі автомобіль, який розпочав маневр проїзду перехрестя з часом 16:55:10 год. неможливо ідентифікувати за номерним знаком, тому суд не приймає до уваги підтвердження цим доказом саме цієї обставини. Проте суд вважає, що зазначений доказ достовірно підтверджує обстановку на місці події, зокрема, справність світлофора з наявністю функції миготливого режиму, низьку швидкість потоку транспорту в орієнтовний час проїзду перехрестя позивачем. З урахуванням цього, а також того, що зазначене перехрестя є т-подібним, де можливий безпечний проїзд виключно на низький швидкості, суд констатує, що за таких умов будь-який водій, при дотримання правил дорожнього руху, має можливість зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З позиції суду, при застосуванні до спірних правовідносин пункту 8.7.3. ґ ПДР України, яким керувався інспектор поліції, або п. 8.11 ПДР України, яким керувався позивач, вирішальним є вимоги ст. 77 КАС України, якою визначено обов`язок доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

В даному випадку на відповідача покладається обов`язок доведення факту порушення позивачем пункту 8.7.3. ґ ПДР України, оскільки порушення саме цього пункту ПДР стало підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на обставини, які, за визначених умов, виключають відповідальність, тобто, за змістом ч. 1 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування вимушеного проїзду перехрестя з дотриманням пункту 8.11 ПДР України, покладається виключно на відповідача.

Встановлено, що позивач здійснював проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, що вважається порушенням вимог пункту 8.7.3. ґ ПДР України. Зазначена обставина підтверджена позивачем у позовній заяві, встановлена відповідачем в оскаржуваній постанові, тобто, за змістом ст. 78 КАС України, вважається достовірною та не підлягає доказуванню.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу того, що проїзд чи завершення маневру на жовтий заборонений сигнал світлофора мав вимушений характер, пов`язаний з неможливістю зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування. При цьому, як вже зазначалося судом, надані відповідачем відеодокази підтверджують, що при дотримання правил дорожнього руху на зазначеному перехресті, будь-який водій має можливість зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1, 7, 9, 251, 280 КУпАП України, ст. ст. 9, 19, 20, 74, 77, 78, 79 КАС України, керуючись ст. ст. 132, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора рядової поліції 1 батальйону другої роти УПП в Івано-Франківській області Ломович Іванни Іванівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3558196 від 15.12.2020 року, яка винесена рядовою поліції 1 батальйону другої роти УПП в Івано-Франківській області Ломович І. І. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Атаманюк Б. М.