Справа № 640/3712/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

м. Київ

02 березня 2021 року 10:43№ 640/3712/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., при секретарі судових засідань Прокопенко О.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання Державного агентства України з питань кіно про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України,

Державного агентства України з питань кіно

третя особа Міністерство культури та інформаційної політики України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

за участі представників сторін:

від позивача - Захаров Д.М.,

від відповідача 1 - Ферштейн А.М.,

від відповідача 2 - Команський О.С.

від третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 1), Державного агентства України з питань кіно (далі - відповідач 2), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та Державного агентства України з питань кіно щодо невиплати стипендії члену Ради з державної підтримки кінематографії ОСОБА_1 за період з квітня 2019 року по січень 2020 року; зобов`язати Кабінет Міністрів України та Державне агентство України з питань кіно виплатити члену Ради з державної підтримки кінематографії ОСОБА_1 стипендію за період з квітня 2019 року по січень 2020 року у загальному розмірі 678 685, 00 гривень відповідно до порядку виплати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 558 від 26 липня 2018 року; стягнути з Кабінету Міністрів України та Державного агентства України з питань кіно на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають оплаті у разі задоволення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 02 лютого 2021 року без виходу до нарадчої кімнати ухвалено про залучення до участі у розгляді справи Міністерство культури та інформаційної політики України в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

У підготовчому засіданні 02 березня 2021 року представником Державного агентства України з питань кіно заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник Кабінету Міністрів України залишив вирішення клопотання про закриття провадження у справі на розсуд суду.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження у справі.

З огляду на те, що третя особа була належним чином повідомлена про час, дату та місце підготовчого засідання, проте не з`явилась у підготовче засідання, суд дійшов висновку про можливість проведення підготовчого засідання без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, які з`явились в підготовче засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, пунктом 7 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У той же час, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, цивільних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Натомість, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Таким чином, певні спірні правовідносини належить відносити до тих, на які поширюється або не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Вияв і вибір ознак належності спору до відповідної юрисдикції суду в кожному конкретному випадку має провадитися із суб`єктного складу спірних правовідносин, суті та юридичної природи фактичних передумов конфлікту і, що головне, змісту правовідносин між їх суб`єктами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та Державного агентства України з питань кіно щодо невиплати стипендії йому як члену Ради з державної підтримки кінематографії за період з квітня 2019 року по січень 2020 року та зобов`язати відповідачів виплатити йому таку стипендію відповідно до Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №588 від 26 липня 2018 року.

Так, Закон України «Про державну підтримку кінематографії в Україні» від 23 березня 2017 року №1977-VIII визначає засади державної підтримки кінематографії в Україні, що має на меті створення сприятливих умов для розвитку кіновиробництва, встановлення прозорих процедур здійснення фінансування державою проектів у сфері кінематографії.

За приписами частини 1 статті 9 вказаного Закону з метою ефективного розпоряджання коштами державної підтримки кінематографії у формах, передбачених статтею 7 цього Закону, Кабінетом Міністрів України в установленому ним порядку утворюється Рада з державної підтримки кінематографії у складі дев`яти осіб, члени якої призначаються строком на два роки. Після закінчення дворічного строку повноваження члена Ради припиняються автоматично. Одна й та сама особа не може бути включеною до складу Ради більш як на один строк поспіль.

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії в Україні» визначено, що члени Ради не є державними службовцями. За виконання своїх функцій члени Ради отримують плату - стипендію. Розмір та порядок виплати стипендій членам Ради встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку утворення Ради з державної підтримки кінематографії» №195 від 21 березня 2018 року представники від творчих спілок, громадських об`єднань, господарських об`єднань, статутні документи яких передбачають провадження діяльності у сфері кінематографії та/або телебачення і діяльність яких є активною (протягом останніх трьох років організовують періодично, не рідше ніж один раз на рік, громадські заходи щодо розв`язання проблем у сфері кінематографії: ініціюють публічні обговорення актуальних питань, публічні дискусії у професійній сфері тощо), обираються до складу Ради на конкурсній основі.

З аналізу вказаних норм вбачається, що з метою ефективного розпоряджання коштами державної підтримки кінематографії утворюється Рада з державної підтримки кінематографії, до складу якої обираються члени, що здійснюють відповідні повноваження.

У той же час, для набуття ознак публічно-правового спору у контексті статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України правовідносини мають бути пов`язаними з здійсненням службової діяльності під час перебування особи на публічній службі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Однак, позивач перебуваючи у складі Ради з державної підтримки кінематографії, в силу приписів частини 8 статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії в Україні» не був державним службовцем та не здійснював службову діяльність у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому його посада не відноситься до посад публічної служби.

В свою чергу, за правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального уодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спір, що виник у зв`язку із невиплатою стипендії позивачу як члену Ради з державної підтримки кінематографії не пов`язаний з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

При цьому, спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі № 640/3740/20 з аналогічних правовідносин.

Суд наголошує, що суди під час вирішення спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно, третя особа - Міністерство культури та інформаційної політики України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявлені позовні вимоги виникли із реалізації трудових прав особи, суд зазначає, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом та віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.

Керуючись статтями 238 - 239, частиною 2 статті 142, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі №640/3712/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно, третя особа - Міністерство культури та інформаційної політики України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

2. Попередити ОСОБА_1 , що повторне звернення з тією самою вимогою не допускається.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду в порядку, визначеному Цивільного процесуального кодексу України.

4. Копію цієї ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко

Повний текст ухвали виготовлено 10 березня 2021 року