Справа № 520/14438/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р. Справа № 520/14438/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представника відповідача - Крюкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неправильного нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, з розрахунку 25 відсотків місячного грошового забезпечення, станом на дату звільнення за 25 повних календарних років служби, щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, несвоєчасної виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та здійснити доплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 75 330,73 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік складає 22 852,90 (652,94 грн. х 35 днів), за невикористану відпустку за 2017 рік складає 29 382,3 (652,94 грн. х 45 днів), за невикористану відпустку за 2018 рік складає 13 058,8 (652,94 грн. х 20 днів), за невикористану відпустку за 2019 рік складає 29 382,3 (652,94 грн. х 45 днів);

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (за 27 днів затримки) - 17 629,38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги має здійснюватися з урахуванням положень ч.1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" - у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що становить 75 330,73 грн., а не 25%, як виплати відповідач. Щодо компенсації за невикористану відпустку зазначив, що щорічну чергову оплачувану відпустку за 2016 рік використав частково, невикористана частина основної відпустки за 2016 рік складає 20 днів та додаткової - 15 днів, за 2018 рік невикористана частина основної відпустки - 5 днів та додаткової - 15 днів, за 2017 рік невикористана частина основної відпустки - 30 днів та додаткової 15 днів, за 2019 рік невикористана частина основної відпустки - 30 днів та додаткової - 15 днів. Відповідно до ч.10 ст. 93 Закону "Про Національну поліцію", за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація. Отже, за невикористані дні основної та додаткової відпуски за 2016 - 2019 роки відповідач повинен виплати компенсацію. Також відповідач повинен виплатити середній заробіток за 27 днів затримки виплати допомоги при звільненні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року відкрито спрощене провадження по справі відповідно до ст. 262 КАС України без виклику сторін.

Також, ухвалою суду від 23.12.2020 року призначено розгляд адміністративної справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що при виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, Головне управління Національної поліції у Харківській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством. Стосовно компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпуски зазначив, що така компенсація виплачується поліцейському лише за невикористану у році звільнення відпустку, а не за всі попередні роки. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління НП в Харківській області від 28.01.2020 року №22 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0087598/, поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУ НП в Харківській області, з 31.01.2020 року звільнено згідно п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

В наказі зазначено, що позивачу підлягає виплата компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 у кількості 4 діб.

В листі управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 17.07.2020 року №73аз/119-29/02-2020 зазначено, що на день звільнення позивач отримав, в т.ч., компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 року в сумі 12 580,65 грн. Також визначено суму до виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 75 330,73 грн. (12 052,92 грн. (сума грошового забезпечення на день звільнення) х 25 (повні календарні роки служби позивача) х 25% (відсоток від місячного грошового забезпечення, установлених на день звільнення).

Позивач з цим не погоджується та вважає, що до ч.10 ст. 93 Закону "Про Національну поліцію" Головне управління НП в Харківській області повинно виплатити йому компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпуски також за попередні роки перед звільненням - за 2016 - 2019 роки.

Крім того, позивач вважає, що одноразова грошова допомога при звільненні повинна бути виплачена виходячи з 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а не з 25 відсотків, як визначив відповідач.

Позивач також зазначив, оскільки наказом ГУНП в Харківській області від 28.01.2020 року №22 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 31.01.2020 року, одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено 27.02.2020 року, період з 31.01.2020 року по 27.02.2020 (27 днів) є періодом затримки розрахунку при звільнені отже наявні підстави для стягнення з Головного управління середнього заробітку за 27 днів затримки при звільненні.

Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 02.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині позовних вимог про стягнення з ГУ НП в Харківській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за 27 днів затримки) разом з доказами поважності причин його пропуску або вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за 27 днів затримки) залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неправильного нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, з розрахунку 25% місячного грошового забезпечення станом на дату звільнення за 25 повних календарних років служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби в поліції), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В позовній заяві позивач, стверджуючи, що відповідач повинен був йому виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, посилався на частину 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до якої, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Змістом послужного списку позивача підтверджено, що відповідно до п.9 розд. 11 Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено за пунктом 63 "к" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади установи, організації) наказом ГУМВС України в Харківській області від 06.11.2015 року № 666 а/с, з 06.11.2015 року та відповідно до п.9 та 12 розділу 11 Закону України "Про національну поліцію" призначено на посаду поліцейського БПП (з обслуговування метрополітену м. Харків) ГУ НП в Харківській області як вибувшого з МВС з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування, з 07.11.2015 року (наказ ГУ НП в Харківській області від 07.11.2015 №29 о/с) (а.с. 57 - 67).

Оскільки після звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 позивач з 07.11.2015 був прийнятий на посаду поліцейського в ГУ НП в Харківській області з присвоєнням спеціального звання поліції, а не продовжував роботу на посаді державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", в даному випадку положення ч.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на позивача не розповсюджуються.

Зважаючи, що позивачу при звільненні правомірно виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ НП в Харківській області щодо неправильного нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з розрахунку 25% місячного грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що позовні вимоги стосовно зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та здійснити доплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вказаних вище.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області компенсації за невикористану відпустку за 2016 - 2019 роки у відповідних сумах, суд також зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. № 260 (далі - Порядок№260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать матеріали справи, в листі управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 17.07.2020 року №73аз/119-29/02-2020 зазначено, що на день звільнення позивач отримав, в т.ч., компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 року в сумі 12 580,65 грн.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на його користь компенсацію за невикористану відпустку у відповідних сумах за 2016 рік (за 35 днів), за 2017 рік (за 45 днів), за 2018 рік (за 20 днів) та за 2019 рік (за 45 днів).

Представник відповідача надав до суду копію витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.11.2017 № 678 о/с, згідно якого ОСОБА_1 надано частину щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік 26 діб, з 01. до 26.11.2017 року. Невикористаними залишились 19 діб чергової відпустки за 2017 рік.

Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.02.2018 № 29 о/с, позивачу також надано частину невикористаної щорічної відпустки за 2017 рік строком 19 діб, з 05. до 23.02.2018 року. Копії витягів містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач використав 45 днів щорічної основної відпустки за 2017 рік.

Враховуючи вищевикладене, з метою належного захисту прав позивача та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19 січня 2021 року по справі №160/10875/19, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2016 рік (за 35 днів), за 2018 рік (за 20 днів), за 2019 рік (за 45 днів).

Суд звертає увагу, що здійснення розрахунків сум компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за 2016, 2018 та 2019 роки відноситься до компетенції відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до 139 КАС України не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2016 рік (за 35 днів), за 2018 рік (за 20 днів), за 2019 рік (за 45 днів).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 09 березня 2021 року.

Суддя О.В.Шевченко