Справа № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 березня 2021 року м. Дніпросправа № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року у справі № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
за позовом ОСОБА_1
до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року скаржнику відмовлено у задоволенні заяви про надання подовженого строку для усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням скаржником в повному обсязі вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
12 лютого 2021 року скаржник вдруге оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що вперше апеляційну скаргу було подано у встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України строк, проте ухвалою суду її було залишено без руху. Скаржник не мав можливості у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги, в подовженні строку для усунення недоліків скарги судом було відмовлено та повернуто апеляційну скаргу.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, у відкритому судовому засіданні 01 жовтня 2020 року за відсутності скаржника оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
Повний текст ухвали складений 06 жовтня 2020 року.
З урахуванням наведеного та враховуючи положення ст. 295 КАС України початком перебігу строку апеляційного оскарження є дата складення повного судового рішення - 06.10.2020 року, а п`ятнадцятим днем цього строку є 21.10.2020 року.
Копію ухвали від 01 жовтня 2020 року скаржник одержав 21 жовтня 2020 року (а.с. 80).
Отже, встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України строк апеляційного оскарження сплив 21 жовтня 2020 року, а встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України - 05 листопада 2020 року
Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 12 лютого 2021 року, тобто після спливу строків, встановлених ст. 295 КАС України.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слід зазначити, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року набрала законної сили та в касаційному порядку не скасована.

Отже, наведені скаржником доводи не можуть свідчити про наявність поважних підстав, які об`єктивно перешкоджали скаржнику у встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України строк оскаржити ухвалу суду першої інстанції, а тому клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 р. у справі №205/5979/20 (2-а/205/125/20) залишити без руху.

Надати Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 р.

Роз`яснити Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко