Справа № 320/7172/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2021 року № 320/7172/20
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю представника позивача - Губського Р.В., представника третьої особи - Ліщук О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовоного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах, а також в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах, а також в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Зазимської сільської ради Броварське району Київської області про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 ;

- скасувати записи про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

До суду 10.09.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

До суду 12.11.2020 надійшла заява від ОСОБА_3 про вступ його у справу №320/7172/20 як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Протокольно ухвалою суду від 17.11.2020 ОСОБА_3 залучено у справу №320/7172/20 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що Зазимською сільською радою Броварського району Київської області прийнято повідомлення про скасування місця проживання щодо неї та її малолітньої дитини ОСОБА_2 . Зазначила, що підставою для прийняття таких повідомлень стало не надання нею повного пакету документів стосовно права власності на квартиру, чим порушено Правил реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 02.03.2016 №207 (далі Правила №207), якими зазначено перелік документів та порядок проведення процедури реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи. Стверджує, що вона не є власницею житла, в якому була зареєстрована 13.08.2019, а отже не зобов`язана подавати нічого, окрім письмової згоди власника, яку було надано. А для реєстрації дитини, яка фактично реєструвалася за тією ж адресою, що й матір, закон взагалі не вимагає жодних підтверджуючих право на проживання документів. Проте фактично позивачкою правовстановлюючі документи на житло відповідачу було надано у повному обсязі, зроблено сканкопії та долучено відповідачем до власного реєстру.

Вважає, що вищевказана підстава для скасування реєстрації місця проживання її та її малолітньої дитини є необґрунтованою, оскільки нею були наданні всі документи, які потрібні для реєстрації її місця проживання та місця проживання її малолітньої дитини.

На думку позивача, для відновлення її законних прав та інтересів слід зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, жодних доказів чи заяв по суті справи до суду не надавав.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, у яких проти позову заперечувала. На обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що дії та рішення посадової особи відповідача що скасування реєстрації місця проживання позивачів є правомірними.

Третя особа зазначила, що 19.11.2018 між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» підписано іпотечний договір №3350. Предметом договору за даним договором є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У п. 4.4.20 іпотечного договору № 3350 від 19.11.2018 зазначено, що до обов`язків іпотекодавця входить без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати реєстрацію інших осіб (крім іпотекодавця) за адресою місцезнаходження предмету іпотеки, якщо в складі предмету іпотеки за цим договором є нерухомість житлового приміщення.

На думку третьої особи, посадова особа відповідача при реєстрації повинна була з`ясувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна чи є будь які застереження стосовно даної квартири. Проте, цього зроблено не було, якщо була проведена реєстрація місця проживання позивачів.

Третя особа вказала, що п. 28 Правил №207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання. скасовується у разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. Вважає, що протиправними були дії посадової особи відповідача щодо реєстрації за спірною адресою позивачів без відповідного дозволу іпотекодержателя. Тому, на думку третьої особи, винесення висновку та прийняття рішення про скасування місця реєстрація є правомірними та такими, що прийнятті відповідно до норм чинного законодавства.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов.

Відповідач про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи у судових засіданнях проти позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, суд вважає, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2019 спеціалістом апарату виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Кулініч І.М. здійснено одночасне зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 з адреси: АДРЕСА_2 , та реєстрація їх місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, позивачка отримала лист від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області №342/02-25 від 23.06.2020, в якому зазначалося, що при перевірці відповідачем встановлено, що позивачкою не надано повний пакет документів стосовно права власності на квартиру, чим було порушено Правила реєстрації місця проживання затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, а отже відповідачем прийнято рішення про скасування реєстрації місця проживання відповідача та її малолітньої доньки.

До листа додавалися повідомлення про скасування місця проживання №1 від 23.06.2020, повідомлення про скасування місця проживання №2 від 23.06.2020 та висновок №1 від 23.06.2020 про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах, а також в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 , звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон №1382-IV), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (частина перша).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (частина третя).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів (частина восьма).

Статтею 9-1 Закону №1382-IV встановлено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Згідно статті 10 Закону №1382-IV, Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення щодо реєстрації місця проживання та відмови в реєстрації місця проживання містяться також у Правилах реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (далі по тексту Правила).

Відповідно до пункту 18 Правил, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання). <…> Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради направлено повідомлення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , у звязку із вибуттям до нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

13.08.2019 спеціалістом апарату виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Кулініч І.М. здійснено одночасне зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 з адреси: АДРЕСА_2 , та реєстрація їх місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, посадовою особою відповідача прийнято на підставі висновку №1 від 23.06.2020 про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про скасування місця проживання №1 від 23.06.2020, повідомлення про скасування місця проживання №2 від 23.06.2020.

Судом встановлено, що 19.11.2018 між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» підписано іпотечний договір №3350. Предметом договору за даним договором є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У п. 4.4.20 іпотечного договору №3350 від 19.11.2018 зазначено, що до обов`язків іпотекодавця входить без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати реєстрацію інших осіб (крім іпотекодавця) за адресою місцезнаходження предмету іпотеки, якщо в складі предмету іпотеки за цим договором є нерухомість житлового приміщення.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 19 Правил №207 працівник органу реєстрації також з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності чи належності власнику/співвласникам, що надали згоду особі для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015. № 1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень
Відповідно до п. 28 Правил №207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру.

Згідно абз. 5 п. 18 Правил №207, у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Суд зазначає, що протиправними були дії посадової особи відповідача щодо реєстрації за спірною адресою позивачів без відповідного дозволу на те іпотекодержателя.

Законом №1382-IV передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також, визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

При цьому, Законом України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV (далі Закон №898-IV) визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що запишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону №898-IV за рахунок предмета іпотеки інотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій Іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Положення ст. 9 Закону №898-IV передбачають, що іпотекодавець (Боржник) має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

В ч. 3 ст. 9 Закону №898-IV зазначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в користування, чого у даному випадку не було зроблено іпотекодавцем.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону №898-IV іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які. обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Судом встановлено, що предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2018 укладеним між третьою особою та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком Олегом Валерійовичем за реєстровим номером №2968 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 28986161, дата реєстрації права власності 19.11.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилою приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Слід зазначити, що реєстрація місця проживання особи в квартирі тісно пов`язана .і правом на володіння та користування такою квартирою.

Згідно положеннями, ст. 141 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 № 2947-III (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не пливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла віку десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла віку десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла віку чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Також, згідно ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Таким чином, сімейне законодавство України захищає права малолітніх та неповнолітніх дітей на реєстрацію їх місця проживання за згодою батьків.

Проте, у даному випадку, відповідачем зареєстровано без згоди іпотекодержателя у квартирі АДРЕСА_3 , особу ( ОСОБА_1 ), яка не є членом сім`ї ОСОБА_3 відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2017 у справі №361/7039/17, та його доньку, яка не є власником квартири. Квартира перебуває в іпотеці, більше того на час реєстрації вищезазначених осіб знаходилася під забороною, тобто арештом.

Згідно п.п. 3.1., 3,4 Іпотечного Договору №3350 від 19.11.2018 іпотекодавець зберігає за собою право володіння та користування предметом іпотеки з урахуванням обмежень, встановлених цим Договором та законодавством та за домовленістю сторін, одночасно з укладенням цього Договору накладається заборона на відчуження майна, яке передається в іпотеку та здійснюється реєстрація права іпотеки згідно з умовами цього Договору.

Тобто відповідачем була здійснена така реєстрація на момент знаходження квартири в забороні, тобто арсшті.

Статтею 9 Закону №898-IV, передбачено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, та має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в користування, хоча об`єкт іпотеки залишається у власності іпотекодавця на весь період дії договору іпотеки.

Таким чином, відповідачем в порушення вимог ст. 9 Закону №898-IV було здійснено дії щодо реєстрації осіб у даній квартирі, яка перебуває в іпотеці, без належної згоди іпотекодержателя та станом на час знаходження такої квартири під арештом.

При цьому власник такої квартири (яка знаходиться в іпотеці) вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в останній своїх рідних членів сім`ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згадою батьків), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов`язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону №898-IV.

Згідно вимог ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає, на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимога до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом або правочином. на підставі якого виникло обтяження, боржник, у володінні якого знаходиться предмет обтяження, може використовувати його відповідно до цільового призначення, а також отримувати продукцію, плоди і доходи від предмета обтяження. При користуванні предметом обтяження боржник повинен не припускати погіршення його стану та необґрунтованого зменшення вартості понад норми амортизації (зносу).

Отже, власник нерухомого майна, що знаходиться в обтяженні та є предметом іпотеки може використовувати його тільки за цільовим призначенням та розпоряджатися останнім тільки за наявності відповідної згоди іпотекодержателя, чого в даному випадку не відбулося, та під час реєстрації позивачів жилому приміщенні, яке знаходилося під арештом, а іпотекодержатель своєї згоди на вчинення зазначених дій не надавав.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було правомірно проведено реєстрацію позивачів у вищезазначеній квартирі, суд вважає абсолютно обґрунтованим рішення цього ж суб`єкта владних повноважень про скасування своїх реєстраційних дій щодо реєстрації позивачів у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачі не надали до суду достатньо належних і допустимих доказів, а відтак, не довели обґрунтованість своїх позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.
Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 09 лютого 2021 р.