Справа № 520/14035/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Тітов О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 р. Справа № 520/14035/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020, по справі № 520/14035/2020

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області при видачі довідки №04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду видану для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Харківській області внести зміни в довідку 04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням регіонального коефіцієнта - 1,25, яка складає 1477,96 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області при видачі довідки № 04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду видану для перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Харківській області внести зміни в довідку № 04-52/228 від 28.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням регіонального коефіцієнта - 1,25.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначив про можливість застосування регіонального коефіцієнту лише до базового розміру посадового окладу суддів, які здійснюють правосуддя.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідив докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, рішенням Вищої ради правосуддя № 2006/0/15-18 від 27.09.2018 ОСОБА_1 був звільнений з посади судді Комінтернівського районного суду міста Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 09.10.2018 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010.

За заявою позивача Територіальним управлінням ДСА у Харківській області видано довідку № 04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись із даними, зазначеними у отриманій довідці, позивач звернувся до Територіального управління ДСА у Харківській області із заявою про видачу нової довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням відомостей щодо розміру посадового окладу та доплати за вислугу років, регіонального коефіцієнту, визначеного ст. 135 Закону України № 1402-VІІІ.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області листом № 02-32/754/2020 від 27.03.2020 повідомило позивача, що 28.02.2020 за вих.№04-52/228 надана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, форма якої є додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органам Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІІ). Розмір посадового окладу в зазначеній довідці зазначений з урахуванням листа Державної судової адміністрації України від 27.02.2020 № 10-4086/20 «Про розмір суддівської винагороди». Зазначено, що 02.03.2020 Голова Державної судової адміністрації України ОСОБА_2 листом за вих.№10-4290/20 відкликав вищезазначений лист, у зв`язку з чим Територіальне управління ДСА України у Харківській області звернулось до Державної судової адміністрації України з листом щодо надання роз`яснень щодо застосування регіонального коефіцієнту для зазначення у відповідних довідках посадового окладу судді у відставці. Після отримання роз`яснень стосовно зазначеного листа заявника буде поінформовано додатково.

Не погодившись із діями відповідача щодо видачі довідки № 04-52/228 від 28.02.2020, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вказуючи у довідці про суддівську винагороду видану для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посадовий оклад без урахування регіонального коефіцієнту, обмежив позивача у праві отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі, встановленому Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до п. 2 розд. ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у п. п. 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 142 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У той же час, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII запроваджено різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, а саме: п. 22 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення», передбачав, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, судовим розглядом встановлено, що на момент звільнення позивача з посади судді чинним був Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2433-УІ від 07.07.2010 (з наступними змінами і доповненнями).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІІІ від 02.06.2016 набрав чинності 30.09.2020.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше при значеного щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів зазначає, що розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено певні особливості визначення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (у редакції Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII) встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Отже, з 19 лютого 2020 року дня, наступного за днем ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що до базового розміру посадового окладу, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Відповідно до ч. ч. 5-8 ст. 135 Закону № 1402-VIII розміри щомісячних доплат встановлюються за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності, а також за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 10 ст. 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Складовою суддівської винагороди є посадовий оклад.

При цьому, ч. ч. 3, 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено поняття базового розміру посадового окладу та встановлена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів.

Таким чином, передбачений ч. 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, включається до базового посадового окладу повноважного судді при здійсненні ним правосуддя, повинен бути включений до базового посадового окладу судді у відставці для розрахунку довічного грошового утримання.

Із матеріалів справи встановлено, що на підставі вказаного Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 позивачу була видана довідка № 04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 із розрахунку посадового окладу - 30 прожиткових мінімумів, без застосування регіонального коефіцієнту - 63060,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач не вказуючи у довідці № 04-52/228 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посадового окладу працюючого судді з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25, обмежив позивача у праві отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі встановленому Законом України "Про судоустрій та статус суддів", а відтак такі дії відповідача є протиправними.

Доводи апеляційної скарги стосовно можливості застосування регіонального коефіцієнту лише до базового розміру посадового окладу суддів, який здійснює правосуддя, колегією суддів не приймаються, оскільки застережень щодо застосування регіонального коефіцієнта при визначенні грошового утримання суддів у відставці законодавством не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 143 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці саме у відповідному процентному співвідношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, будь-які обмеження щодо врахування регіонального коефіцієнта при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.

Згідно з п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Згідно абзацу 2 пункту 7 рішення від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 Конституційний Суд України право на щомісячне довічне грошове утримання не може бути звужене встановленням обмеження в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що знижує досягнутий рівень гарантій незалежності судців, суперечить вимогам частини першої статті 126 Конституції України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Відповідно до пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.01.2019 у справі № 804/3609/18, у площині застосування до спірних правовідносин колегія суддів вважає помилковими, враховуючи, що остання винесена за іншого правового регулювання, у тому числі до винесення Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Щодо ефективності обраного судом першої інстанції способу захисту прав позивача, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідач, не вказуючи у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посадового окладу працюючого судді з урахуванням регіонального коефіцієнту вчинив протиправні дії.

Отже, ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача вчинити необхідні дії, а саме видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,25.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 520/14035/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий