Справа № 460/6199/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2021 року м. Рівне № 460/6199/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - відповідач) в якому просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, як правонаступника Міністерства енергетики та захисту довкілля України, яка полягає у невиконанні вимог пункту 4 розділу VI Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 № 123, а саме: не укладено з переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України - ОСОБА_1 , на третій робочий день після надходження погодження призначення на посаду разом з карткою погодження та складання довідки про проходження спеціальної перевірки, трудового договору (контракту) строком на п`ять років та не видачі наказу про його призначення на посаду директора Нобельського природного парку; 2) Зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України виконати вимоги пункту 4 Розділу VI Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України, від 17.04.2018 № 123, укласти з переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно заповідного фонду - ОСОБА_1 , трудовий договір (контракт) строком на п`ять років та видати наказ про його призначення на посаду директора Нобельського національного природного парку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.07.2019 року № 261 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад керівників установ природно заповідного фонду, що належить до сфери управління Мінприроди, у тому числі, на посаду директора Нобельського національного природного парку. За результатами проведеного конкурсу, переможцем конкурсу став позивач. За результатами проведення спеціальної перевірки не виявлено інформації, яка могла б перешкодити ОСОБА_1 зайняти посаду. 29.08.2019 листом за вих. № 2117/01-23/19, Зарічненська районна державна адміністрація Рівненської області на адресу Міністерства екології та природних ресурсів України скерувала оформлену належним чином відповідну картку погодження щодо призначення на посаду директора Нобельського НПП ОСОБА_1 , як переможця конкурсу. Враховуючи те, що Міністром енергетики та захисту довкілля не було видано наказу про призначення на посаду, директор Департаменту заповідної справи звернувся до заступника Міністра - В. Головатенка, з службовою запискою від 28.02.2020 № 14.І-ВН/252-20 щодо укладення контракту з переможцями конкурсу на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, у тому числі безпосередньо з ОСОБА_1 - переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського НПП. Утім належного реагування не відбулося, а ОСОБА_1 не було призначено на посаду, і разом із тим не було надано відмови, заперечення на призначення тощо. В подальшому, директор Департаменту заповідної справи 10.04.2020 службовою запискою № 14.1-ВН/424-20 звернувся до Департаменту роботи з персоналом, та 14.04.2020 службовою запискою № 14.1-ВН/434-20 до в.о. Міністра енергетики та захисту довкілля України, щодо укладання контракту з переможцями конкурсу на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, у тому числі безпосередньо з ОСОБА_1 - переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського НПП. Таким чином, Мінстерством енергетики та захисту довкілля, що є правонаступником Міністерства екології та природних ресурсів України (згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади») протиправно проігноровано результати проведення конкурсу на зайняття вакантної посади директора Нобельського НПП, чим порушено гарантоване Конституцією України право на працю. У зв`язку із тим, що трудовий договір (контракт) з позивачем, як переможцем конкурсу досі не укладений, відмови про призначення на посаду станом на дату подання позовної заяви не надано і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень звернув увагу на безпідставність доводів позивача, оскільки Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України будь-яких правовідносин із позивачем не мало. Це пояснюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2020 р. № 425 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», якою перейменоване Міністерство енергетики та захисту довкілля України на Міністерство енергетики України та утворено Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України. За наведеного, відповідач вказує, що ним права, свободи на інтереси позивача не порушувались. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив в якій на спростування відзиву наводить мотиви та доводи, тотожні змісту позовної заяви. Окремо зауважує, що відповідач є правонаступниками прав, обов`язків та майна Міністерства енергетики та захисту довкілля у сфері охорони навколишнього природного середовища, що визначено Постановою КМУ від 27 травня 2020 № 425. А враховуючи, що результати конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду не були скасовані, відмови у призначенні позивача на посаду не виносилось, то призначення на посаду директора Нобельського НПП ОСОБА_1 відноситься до компетенції Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Відповідач заперечень на позов не подав.

21.08.2020 року позовна заява надійшла до суду.

25.08.2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.09.2020 позивач подав заяву про забезпечення позову.

09.09.2020 ухвалою суду відмовлено у забезпеченні позову.

22.09.2020 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву та заява про залишення позову без розгляду.

24.09.2020 ухвалою суду в задоволенні заяви відповідача відмовлено.

24.09.2020 ухвалою суду позов залишений без руху.

25.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

01.10.2020 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшли заява про залишення позову без розгляду та відзив на позов.

08.10.2020 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

15.10.2020 ухвалою суду позов залишений без розгляду.

09.02.2021 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 460/6199/20 скасовано, а справу № 460/6199/20 направлено у суд першої інстанції для продовження розгляду.

25.02.2021 справа № 460/6199/20 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд враховує наступне.

25.06.2019 наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 290-О ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора Нобельського національного природного парку до призначення в установленому порядку директора зазначеної установи.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.07.2019 року № 261 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Мінприроди, у тому числі, на посаду директора Нобельського національного природного парку.

Згідно відомостей з офіційного Веб-сайту Мінприроди за посиланням https://menr.gov.ua/news/33558.html, 22 серпня 2019 року Конкурсною комісією Мінприроди, відповідно до Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду (далі - ПЗФ), що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 № 123, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2018 за № 797/32249, проведено заключний етап конкурсного відбору претендентів на посади керівників установ ПЗФ, оголошеного наказом Мінприроди від 18 липня 2019 року № 261.

За результати проведеної співбесіди Конкурсна комісія Мінприроди вирішила визначити переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського національного природного парку (НПП) ОСОБА_1 .

29.08.2019 листом за вих. № 2117/01-23/19, Зарічненська районна державна адміністрація Рівненської області на адресу Міністерства екології та природних ресурсів України скерувала оформлену належним чином відповідну картку погодження щодо призначення на посаду директора Нобельського НПП ОСОБА_1 , як переможця конкурсу.

Враховуючи, що Міністром енергетики та захисту довкілля не було видано наказу про призначення на посаду, директор Департаменту заповідної справи звернувся до заступника Міністра - В. Головатенка, з службовою запискою від 28.02.2020 № 14.І-ВН/252-20 щодо укладення контракту з переможцями конкурсу на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, зокрема, з ОСОБА_1 на посаду директора Нобельського НПП. Утім належного реагування не відбулося, а ОСОБА_1 не було призначено на посаду, і разом із тим не було надано відмови, заперечення на призначення тощо.

В подальшому, директор Департаменту заповідної справи 10.04.2020 службовою запискою № 14.1-ВН/424-20 звернувся до Департаменту роботи з персоналом, та 14.04.2020 службовою запискою № 14.1-ВН/434-20 до в.о. Міністра енергетики та захисту довкілля України, щодо укладання контракту з переможцями конкурсу на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, у тому числі безпосередньо і з ОСОБА_1 - переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського НПП.

Станом на час розгляду справи в суді, контракт з ОСОБА_1 - переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського НПП не укладений. Відмови у призначенні на посаду чи заперечення проти призначення також не надано.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зважає на таке.

Твердження та посилання відповідача про те, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є новоутвореним міністерством, тому відсутні будь-які правовідносини з позивачем, є неприйнятними з огляду на наступне.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», перейменовано Міністерство екології та природних ресурсів на Міністерство енергетики та захисту довкілля України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 425 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», перейменоване Міністерство енергетики та захисту довкілля України на Міністерство енергетики України та утворено Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України.

Підпунктами 1, 2 пункту 3 наведеної постанови розмежовано повноваження Міністерства енергетики України та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. Зокрема, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів:

забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, радіаційної, біологічної і генетичної безпеки, у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства та безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, лісового та мисливського господарства;

забезпечує формування та реалізацію державної політики:

- у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів;

- у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр;

- у сфері управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об`єкта "Укриття" на екологічно безпечну систему, а також здійснення державного управління у сфері поводження з радіоактивними відходами на стадії їх довгострокового зберігання і захоронення;

- щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів;

- щодо здійснення державного геологічного контролю, а також у сфері збереження озонового шару, регулювання негативного антропогенного впливу на зміну клімату та адаптації до його змін і виконання вимог Рамкової конвенції ООН про зміну клімату та Кіотського протоколу до неї, Паризької угоди.

Підпунктом 3 пункту 3 постанови КМУ № 425 встановлено, що Міністерство енергетики та Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів є правонаступниками прав, обов`язків та майна Міністерства енергетики та захисту довкілля у відповідних сферах.

Згідно з витягом з ЄДРПОУ, 19 червня 2020 року було здійснено державну реєстрацію Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, номер запису 0042617.

Відповідно до п 1.4 Положення про Нобельський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 23.10.2019 № 353, Нобельський НПП віднесено до сфери управління Міністерства енергетики та захисту довкілля.

Отже, до повноважень Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, перейшли, зокрема, права та обов`язки щодо забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Позаяк конкурс на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Мінприроди, зокрема, на посаду директора Нобельського національного природного парку, проводився Міністерством екології та природних ресурсів України, яке в подальшому перейменовано на Міністерство енергетики та захисту довкілля України, в свою чергу останнє перейменоване в Міністерство енергетики України та утворено Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, то Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів, як правонаступник прав, обов`язків та майна у відповідній сфері, набуло прав та обов`язків щодо вирішення питання призначення на вакантні посади керівників установ природно-заповідного фонду за наслідками проведеного конкурсу Міністерством екології та природних ресурсів України.

Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності будь-яких правовідносин з позивачем є помилковими.

Варто також нагадати, що позивач з 25.06.2019, згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України № 290-О, призначений виконуючим обов`язки директора Нобельського національного природного парку до призначення в установленому порядку директора зазначеної установи і працює на цій посаді по даний час. Тобто, наразі Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів вже перебуває у трудових відносинах із ОСОБА_1 , що в чергове підтверджує наявність правовідносин між позивачем та відповідачем.

Щодо доводів та посилань позивача з приводу заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 № 123 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2018 року за № 797/32249, затверджений Порядок проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду (ПЗФ), що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України (зараз і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Порядок № 123).

За змістом пунктів 2, 3 розділу І Порядку № 123, керівником Установи ПЗФ може бути особа, яка має вищу екологічну, біологічну або географічну освіту, стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня не менше трьох років та володіє державною мовою.

Призначення керівника Установи ПЗФ здійснюється за результатами конкурсу, який відбувається у три етапи, що проводиться відповідно до цього Порядку, а також після здійснення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком відповідно до Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171 (із змінами) (далі - спеціальна перевірка), шляхом укладення трудового договору (контракту) відповідно до вимог законодавства України про працю.

Розділом VI Порядку № 123 встановлено, що за результатами проведення конкурсу голова Конкурсної комісії надає інформацію про рішення Конкурсної комісії щодо переможця конкурсу державному секретарю Мінприроди з метою його призначення на посаду.

Переможець конкурсу призначається на посаду керівника Установи ПЗФ за результатами спеціальної перевірки. Організація проведення спеціальної перевірки покладається на структурний підрозділ апарату Мінприроди з питань роботи з персоналом, якщо ці функції не покладені на інші підрозділи Мінприроди.

Після проведення конкурсу кандидатура переможця погоджується з відповідною місцевою державною адміністрацією відповідно до Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818.

Не пізніше ніж на третій робочий день після надходження погодження призначення на посаду разом з карткою погодження та складання довідки про проведення спеціальної перевірки державний секретар Мінприроди укладає із переможцем конкурсу трудовий договір (контракт) строком на п`ять років та видає наказ про призначення на посаду керівника відповідної Установи ПЗФ.

Після закінчення дії трудового договору (контракту) проводиться новий конкурс.

Повторюючись, суд нагадує, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», Міністерство екології та природних ресурсів перейменовано на Міністерство енергетики та захисту довкілля України.

Відповідно до п 1.4 Положення про Нобельський національний природний парк, затверджений наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 23.10.2019 № 353, Нобельський НПП віднесено до сфери управління Міністерства енергетики та захисту довкілля.

Законом України від 19.09.2019 року № 117-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» (далі - Закон №117), який набрав чинності 25.09.2019, внесено зміни до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», зокрема, ч. 2 ст. 8 доповнено пп. 12-1, відповідно до якого Міністр, як керівник міністерства призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств установ, організацій, що належать до сфери управління міністерства, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 117, доручено Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Разом із тим, незважаючи на те, що з часу набрання Законом № 117 (дата набрання законної сили 25.09.2019 року) минуло більше двох місяців станом на час подання позову до суду 21.08.2020, Порядок № 123 не був приведений у відповідність з вказаним Законом, та був чинним в редакції, що діяла на час визначення 22.08.2019 ОСОБА_1 переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського національного природного парку, зокрема в частині укладення із переможцем конкурсу трудового договору (контракту) та видання наказу на призначення на посаду керівника установи природно-заповідного фонду.

Так, внаслідок бездіяльності Міністра екології та природних ресурсів України та Міністра енергетики та захисту довкілля, яка полягає у не укладенні з переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України - ОСОБА_1 , трудового договору (контракту) строком на п`ять років та не видачі наказу про його призначення на посаду директора Нобельського природного парку, трудові права позивача були порушені.

В подальшому п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2020 року № 425 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» визначено, що Міністерство енергетики та Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів є правонаступниками прав, обов`язків та майна Міністерства енергетики та захисту довкілля у відповідних сферах.

Отже, до виключної компетенції міністра захисту довкілля належить питання укладення трудового договору (контракту) з переможцем конкурсу на посаду директора Нобельського національного природного парку та видання відповідного наказу. При цьому, у зв`язку з численними реорганізаціями відомчого міністерства, порушуються трудові права позивача.

Слід зазначити також, що ні Міністерство екології та природних ресурсів, ні Міністерство енергетики та захисту довкілля України, ні Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, відмови у призначенні на посаду позивача, чи заперечення проти такого призначення не надавали.

Окрім цього, Міністерством енергетики та захисту довкілля України належного реагування на службові записки директора Департаменту заповідної справи щодо пропозиції укладання трудових договорів строком на п`ять років з переможцями конкурсу, зокрема, позивачем, не здійснено.

Суд зауважує, що виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб.

Так, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania)), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler V. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. The Czech Republic), № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. The Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Європейський суд з прав людини у справі Дайн проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office від 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже бездіяльність держави в особі відповідача призвела до порушення прав та законних інтересів позивача, що не може бути виправдане за будь-яких обставин.

Враховуючи вищевикладене в його сукупності, а також те, що до теперішнього часу із позивачем не укладено трудового договору (контракту) на посаді директора Нобельського природного парку та не видано наказу про його призначення на цю посаду, що порушує його трудові права та ставить позивача у положення трудової невизначеності, суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та вважає за необхідне поновити права позивача шляхом зобов`язання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Нобелького НПП, як переможця конкурсу, проведеного згідно Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 № 123.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовну заяву належить задовольнити.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 840,80грн згідно квитанції № 0.0..1 від 21.08.2020, оригінал якої знаходиться у справі, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача, як органу, що приймав оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка полягає у не укладенні з ОСОБА_1 трудового договору (контракту) та не видачі наказу про його призначення на посаду директора Нобельського національного природного парку за результатами проведеного конкурсу, оголошеного наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18 липня 2019 року № 261 у відповідності до пункту 4 розділу VI Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 123 від 17 квітня 2018 року.

Зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України укласти з ОСОБА_1 , трудовий договір (контракт) та видати наказ про його призначення на посаду директора Нобельського національного природного парку за результатами проведеного конкурсу, оголошеного наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18 липня 2019 року № 261 у відповідності до пункту 4 розділу VI Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 123 від 17 квітня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80грн (вісімсот сорок гривень, 80коп) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, 35; ).

Суддя Т.О. Комшелюк