Справа № 380/6321/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року справа №380/6321/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача - Пивовара В.В.

представника відповідача - Скочко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЛИЧ-МЕТ про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ-МЕТ» про визнання недійсним договору поставки газу від 24.03.2020 № 24/03 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ-МЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОСАРІ ТРЕЙД».

В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Волинській області зазначає, що ГУ ДПС у Волинській області вважає, що господарська операція, оформлена договором поставки №24/03 від 24.03.20 фактично не відбулася, оскільки поставка по договору здійснена не була та здійснена не буде в зв`язку із відсутністю необхідного обсягу газу у продавця. В результаті того, що господарська операція фактично не відбулась, то первинні документи (зокрема податкові накладні) складені ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" на підтвердження такої операції не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення операції. Крім того, платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ. Відсутність достатньої кількості працівників та відповідних господарських ресурсів вказує на відсутність наміру виконання умов договору ще при його укладенні. Наявність укладеного між учасниками господарської операції договору сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції. Право платника на відображення в податковому обліку господарських операції виникає в разі реальності задекларованих господарських операцій, наявності ділової мети в розглядуваних операціях, добросовісності платника та дотримання учасниками операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватися виключно на підставі норм податкового законодавства.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він позову не визнав та зазначив про необґрунтованість твердження ГУ ДПС у Волинській області, що господарська операція згідно Договору поставки є нереальною. 05.03.2020 ТОВ «ГАЛИЧ-MET» отримало Ліцензію на право зберігання газу для власних потреб на 195 000 літрів. ТзОВ «ГАЛИЧ-MET» належним чином виконав зобов`язання щодо оплати Товару, що є підтвердженням волевиявлення щодо реального виконання умов договору. Відсутність необхідного обсягу газу у Продавця (ТОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД") не свідчить про те, що з ТОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" не могли бути укладені контракти (договори) на придбання (закупівлю) газу в майбутньому. Позивач не може відповідати за наміри будь-якої іншої юридичної особи щодо виконання умов договору. Позивачу не було відомо, що ТОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" з 03.07.2020 перебуває у стані припинення, також невідомо з яких причин газ не був поставлений, оскільки представники ТОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" запевнили керівництво ТзОВ «ГАЛИЧ-MET», що газ буде поставлений згідно з умов Договору. Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов`язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов`язань сплати податку до бюджету контрагентами.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

03.09.2020 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

03.12.2020 у підготовчому засіданні суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 клопотання Головного управління ДПС у Волинській області про розгляд справи № 380/6321/20 в режимі відео конференції задоволено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОСАРІ ТРЕЙД» закрито у зв`язку з тим, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення вказаної юридичної особи.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, що подані сторонами суд встановив такі правовідносини та відповідне їм правове регулювання.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛИЧ-МЕТ" (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРОСАРІ ТРЕЙД" (далі також - постачальник) 24.03.2020 укладено договір поставки газу за №24/03 (далі - Договір).

ГУ ДПС у Волинській області вважає, що господарська операція, оформлена Договором поставки №24/03 від 24.03.20 фактично не відбулася, оскільки поставка по договору здійснена не була та здійснена не буде в зв`язку із відсутністю необхідного обсягу газу у продавця. В результаті того, що господарська операція фактично не відбулась, то первинні документи (зокрема податкові накладні) складені ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" на підтвердження такої операції не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення операції.

У зв`язку з вищенаведеним Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ-МЕТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОСАРІ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору поставки газу від 24.03.2020 № 24/03 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ-МЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОСАРІ ТРЕЙД».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.

Відповідно до частини статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України; чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 20.1 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Підпунктом 20.1.30. пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відповідно до статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з статтею 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 73.3 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

В обґрунтування нереальності договору позивач посилається на статтю 207 Господарського кодексу України, однак вказана стаття виключена на підставі Закону № 2275-VIII від 06.02.2018.

Правовою підставою позову контролюючим органом вказано статтю 215 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова Пленуму) встановлено, що нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК (435-15).

Для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.

Пунктом 18 Постанови Пленуму №9 передбачено, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України (254к/96-ВР); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК (435-15) має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Як встановлено ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, позивач має довести, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, протиправні наслідки цієї угоди, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вона (вони), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Оскільки позов ГУ ДПС у Волинській області спрямований на захист інтересів держави і суспільства, позивач має зазначити особу, якій завдано шкоду, протиправні наслідки оспорюваної угоди, а також вину у формі умислу.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Таким чином, вина особи, яка виражається в намірі порушити публічний порядок (щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним) сторонами правочину або однією зі сторін, жодним чином не може бути встановлена на підставі актів перевірок позивача або його контрагентів, інформацій про відсутності постачальників в ланцюгу постачання за адресою реєстрації та/або наявності у податкового органу податкової інформації про відсутність у постачальника виробничих можливостей для провадження власної господарської діяльності.

Встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 208 ЦК України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди (наприклад, у вигляді податкового кредиту).

Обов`язок довести перед судом, що правочин вчинено з такою метою, в силу норми частини першої статті 77 КАС України належить позивачу.

Позивач, вважаючи недійсним договір від 24.03.2020 №24/03, виходить з того, що відповідачі - сторони договору - не мали на меті досягти наслідків, обумовлених цим договором, уклали його виключно для отримання податкової вигоди; у них відсутня можливість для виконання умов договору (достатня кількість працівників, відповідних господарських ресурсів); господарські операції з постачання газу вуглеводного скрапленого фактично не відбулися.

Суд зауважує, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Як випливає зі змісту частини першої статті 216 ЦК України, у разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків.

Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до положень статей 266, 267 ГК України загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем. Договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Суд встановив, що 24.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛИЧ-МЕТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРОСАРІ ТРЕЙД" укладено договір поставки газу за №24/03.

Договір поставки від 24.03.2020 №24/03 укладено у письмовій формі та він містить істотні умови, які характерні для такого виду договорів.

Вказаний Договір був укладений ТОВ «ГАЛИЧ-MET» з метою придбання газу вуглеводного скрапленого, який використовується ТОВ «ГАЛИЧ-MEТ», зокрема для печей плавильних 029 ПЧ (Q12), печей плавильних (Q25), печі вогневого рафінування, які використовуються ТОВ «ГАЛИЧ-MET» для плавлення металобрухту.

Згідно з умовами Договору продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується своєчасно здійснити оплату за товар та прийняти його, датою поставки та переходу права власності на товар вважається дата, що вказана у видатковій накладній.

Зобов`язання Продавця з поставки Товару вважаються виконаними, право власності на товар, а також ризики з його втрати переходять від Продавця до Покупця з моменту підписання представниками обох сторін документа, що підтверджує фактичну передачу Товару (накладна чи інше).

Зобов`язання Покупця за розрахунками за Товар вважаються виконаними після зарахування 100% грошових коштів - вартості Товару на розрахунковий рахунок Продавця, згідно наданих рахунків-фактур та видаткових накладних (ч. 1. п.2.2., п.2.3. ч.2, п.3.4. ч.3 Договору).

Податковим органом за результатами первинного аналізу операцій ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" зокрема за даними ІС «Податковий блок», ЄРПН встановлено, що ТОВ «ГРОСАРІ ТРЕЙД» з квітня по травень 2020 року на адресу ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні на постачання газу вуглеводного скрапленого в кількості 12203049,73 л вартістю 138432,2 тис.грн на суму ПДВ - 20072,0 тис.грн.

Підставою для реєстрації податкових накладних в ЄРПН стало перерахування ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" 22.04.20, 23.04.20, 27.04.20, 28.04.20, 29.04.20, 30.04.20 коштів (попередня оплата) за газ вуглеводний скраплений.

Позивач зазначає, що станом на 09.07.20 поставка газу по договору здійснена не була.

ГУ ДПС у Волинській області вважає, що господарська операція, оформлена Договором поставки №24/03 від 24.03.20 фактично не відбулася, оскільки поставка по договору станом на 9 липня 2020 здійснена не була та здійснена не буде в зв`язку із відсутністю необхідного обсягу газу у продавця.

Щодо вказаного твердження суд зазначає, що договором №24/03 від 24.03.2020 не передбачено строки поставки товару, а що стосується того, що на майбутнє така поставка не буде здійснена, то таке твердження будується лише виключно на припущеннях податкового органу.

Позивач заявляє, що Договором не передбачено місця поставки та зберігання товару, однак, вказане спростовується пунктом 2.1. Договору, яким передбачено, що умови і місце поставки товару по цьому Договору визначаються за попередньою домовленістю Сторін, яка може бути визначена в усній чи письмовій формі. Місце поставки газу було погоджено Сторонами: місцезнаходження резервуарів ТзОВ «ГАЛИЧ-MET» для зберігання газу, а саме м. Львів, вул. Конюшинна. 20.

05.03.2020 ТОВ «ГАЛИЧ-MET» отримало Ліцензію на право зберігання газу для власних потреб на 195 000 літрів.

Позивач без належного обґрунтування зазначає про те, що оскільки господарська операція фактично не відбулась, то первинні документи (зокрема податкові накладні) складені ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" на підтвердження такої операції не відповідають дійсності.

Доводячи, що правочин між ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" спрямований на створення штучних підстав для незаконного отримання права ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" на податковий кредит і, як наслідок, для зменшення податкових зобов`язань, позивач посилається на участь платника у схемах формування сумнівного податкового кредиту, а саме: реалізацію газу вуглеводного скрапленого на адресу суб`єктів господарювання, у яких в наступних ланцюгах постачання відбувається підміна номенклатури товарів.

Як встановлено п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Первинні документи в повному обсязі відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Позивач зазначає, що за даними ЄРПН за період з січня по травень 2020 року ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" не прослідковується придбання достатньої кількості газу зрідженого, яка зазначена у податкових накладних, виписаних в адресу ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" (об`єм постачання - 12203049,73 л на загальну суму ПДВ - 23072 тис. грн. - відсутнє придбання газу зрідженого, що свідчить про підміну номенклатури ТМЦ). За даними ІС «Податковий блок» ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" здійснює імпорт із Польщі та Китаю різноманітної номенклатури товарів, зокрема: одяг, взуття, трикотажні вироби, сумки, дерев`яні вироби, вироби з чорних металів, запчастини, насоси, іграшки, біжутерія, світильники, меблі, вироби зі скла.

Позивач вважає, що решта суми, на яку має право ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування в ЄРПН (ліміт) отримується від СГД в яких номенклатурою товару є товари широкого вжитку (одяг, взуття, трикотажні вироби, сумки, дерев`яні вироби, вироби з чорних металів, запчастини, насоси, іграшки, біжутерія, світильники, меблі, вироби зі скла).

У вказаній справі податковий орган робить висновок про нереальність господарських операцій, який будується лише на припущеннях.

Позивач вказує, що згідно з результатами первинного аналізу господарських операцій ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ", здійснення перерахування коштів на користь ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" з рахунку ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" свідчить про значні ризики легалізації коштів одержаних внаслідок укладення договору, без мети настання його наслідків. ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" є суб`єктом легалізації готівкових коштів, оскільки:

- платником ПДВ з 01.10.2018р. Статутний фонд становить 1млн.грн;

- керівником, головним бухгалтером та засновником платника є одна особа - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- вид діяльності - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;

- згідно з звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) чисельність працівників становить 1 особа, заробітна плата - 5000 грн. в місяць.

Контролюючим органом всупереч вимог процесуального законодавства не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" ресурси не давали можливості для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеним договором з позивачем.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів. Відсутність у контрагентів добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Основні та транспортні засоби, інші виробничі потужності можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Позивачем також не подано жодних доказів на підтвердження наявності кримінальних справ або рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено фіктивність ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" чи ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД", що має безпосереднє значення для надання висновку щодо діяльності господарюючих суб`єктів.

Суд зазначає, що твердження позивача про те, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій носить досить загальний характер та аж ніяк не підтверджує обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Судом не встановлено фактів, які б свідчили про те, що зміст Договору не відповідає дійсним намірам сторін, і що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання укладених договорів.

Суд не бере до уваги твердження позивача з посиланням на статтю 207 Господарського кодексу України про те, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним, оскільки вказана стаття 207 ГК України виключена на підставі Закону № 2275-VIII від 06.02.2018.

З матеріалів справи убачається, що в діях ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" відсутній умисел під час укладення договору без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування або несплати податків.

Крім того, первинна документація та докази економічної доцільності поставки газу вуглеводного скрапленого позивачем не досліджувались, аналізу не піддавались.

Виключно належними і допустимими доказами має бути підтверджено і факт вчинення правочину, який оспорюється у даній справі.

Однак, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт здійснення контролюючим органом заходів податкового контролю безпосередньо щодо ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" з відображенням та закріпленням результатів їх проведення у відповідному джерелі, та факт вчинення оспорюваного правочину, позивач не надав. Наведене свідчить про те, що передбачених законом заходів податкового контролю безпосередньо щодо ТзОВ "ГАЛИЧ-МЕТ" та ТзОВ "ГРОСАРІ ТРЕЙД" Головне управління ДПС у Волинській області не здійснювало.

Конституційний Суд України в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Як вбачається з аналізу повноважень контролюючого органу, наданих йому чинним законодавством, Головне управління ДПС у Волинській області має достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій податкового контролю, зокрема щодо виявлення фактів вчинення платниками податків податкових правопорушень та отримання від платників податків засвідчених належним чином копій документів, що стосуються фактів виявлених порушень вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, своїми повноваженнями з метою, якою вони надані законом, перед зверненням до суду з даним позовом позивач не скористався.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за наявності права звернення контролюючого органу із заявленим позовом, підстави такого звернення у межах спірних правовідносин відсутні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності умислу на укладення Договору №24/03 від 24.03.2020 без наміру виникнення наслідків, які передбачені даним Договором, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Волинській області не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України судовий збір з сторін не стягується.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Київський майдан, 4, м. Луцьк, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ-МЕТ» (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, б11, ) про визнання договору недійсним, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2021.

Суддя Р.М. Брильовський