Справа № 380/5824/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5824/20 пров. № А/857/2244/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року ( суддя Сасевич О.М., ухвалену в м. Львові о 11:41, повний текст складено 28.12.2020) у справі № 380/5824/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №665 від 18.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Франківського ВП ГУНП у Львівській області», в частині застосування до старшого майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області по особовому складу №50 о/с від 19.02.2020 року про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Франківського ВП ГУНП у Львівській області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання до вчинення дій.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, позивач- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що оскаржуваних наказів ГУ НП у Львівській області про його звільнення, станом на 07.07.2020 він не отримував та ознайомився з ними 10.09.2020 після засідання в даній адміністративній справі. Вказує, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали помилково та передчасно зроблено висновок про те, що власне позивач - ОСОБА_1 22.02.2020 року особисто отримав оскаржувані накази поштою з ГУ НП у Львівській області, оскільки оскаржувані накази було особисто отримано його дружиною - ОСОБА_2 . Посилається на запровадження в країні карантинних обмежень. Також зазначає, що будучи оголошеним в розшук та знаходячись за межами Львова та Львівської області не користувався мобільним зв`язком та його дружина не мала можливості повідомити його про оскаржувані накази.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ухвалу суду першої інстанції вважає законною та просить залишити її без змін

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом ГУНП у Львівській області №665 від 18.02.2020 Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Франківського ВП ГУНП у Львівській області до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Даний наказ позивачу супровідним листом від 18.02.2020 року №679/13/01/12-2020 було скеровано 18.02.2020 року поштовим відправленням рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано Чердак 22.02.2020 року.

Разом з тим, позовна заява про визнання незаконним та скасування даного наказу ГУНП у Львівській області скерована поштою 16.07.2020 року, тобто з пропуском строків, встановлених ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУНП у Львівській області №50 о/с від 19.02.2020 року По особовому складу, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції, позивача з 19.02.2020 року звільнено з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Франківського ВП, з виплатою компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за фактично відпрацьований час у 2020 році та календарним обчисленням вислуги років на день звільнення. Даний наказ, разом із листом від 19.02.2020 року №708/13/01/22-2020 про скерування наказу та нагадуванням про зобов`язання подати відповідну декларацію при звільненні, а також проханням прибути до ГУНП для отримання трудової книжки і військового квитка, того ж дня - 19.02.2020 року був скерований поштовим відправленням рекомендованим листом на адресу ОСОБА_1 .

Проте, з позовною вимогою щодо визнання незаконним та скасування даного наказу ГУНП позивач звернувся в суд 16.07.2020 року, тобто з пропуском строків, встановлених ч.5 ст.122 КАС України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що саме з 22.02.2020 року у позивача виник встановлений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Також судом першої інстанції вірно звернуто увагу на той факт, що позивач та його уповноважений представник неодноразово зверталися із аналогічними позовами до Львівського окружного адміністративного суду, що свідчить, про його обізнаність про існування оскаржуваних наказів.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, позивачем 25.02.2020 року було подано декларацію за категорією Перед звільненням; охоплюваний період декларування, який не був охоплений раніше поданими деклараціями зазначено: з 01 січня 2020 - 19 лютого 2020, що також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 було відомо про його звільнення з 19.02.2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відтак, строк один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб позивач, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено, визначився, чи буде звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначаючись щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

З приводу запровадження в країні карантинних обмежень, судом першої інстанції вірно зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із подальшими змінами) установлено з 12.03.2020 року до 24.04.2020 року на усій території України карантин, який було продовжено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 з 22.05.2020 року до 22.06.2020 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що будь-яких доказів того, що діяльність ОСОБА_1 підпадала під обмеження та/або заборони, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 позивачем не надано. Окрім цього враховуючи послаблення умов карантину з 22.05.2020 року, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач не надав доказів щодо неможливості звернення до суду у строки, визначені ч.5 ст.122 КАС України.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду, постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів від 20.05.2020 року №392 було запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, починаючи з 22.05.2020 року, що свідчить про те, що позивач міг звернутися до суду із цим позовом, зважаючи на те, що у період із 11.03.2020 року Львівський окружний адміністративний суд не припиняв прийом позовних заяв від громадян.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що введення карантинних обмежень на території України, не перешкоджало йому тричі звернутись із аналогічними позовними заявами до суду.

Пунктом 5 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затв. наказом МВС України 07.11.2018 року №893, зареєстр. в Мінюсті України 28.11.2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893), письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і доручення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування. Голова дисциплінарної комісії впродовж 5 робочих днів з моменту отримання такого письмового клопотання вивчає його обґрунтованість, за результатами вивчення в межах строку проведення службового розслідування приймає рішення про його задоволення або про відмову в задоволенні, про що інформує поліцейського, який подав таке клопотання.

Відповідно до розділу IV наведеного вище Порядку №893, визначено повноваження уповноваженого керівника та осіб, які беруть участь у проведенні службового розслідування. Зокрема, визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Відтак, оскільки такі дії позивачем не вчинялись, а також письмові клопотання/рапорти від позивача на адресу дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування, за результатами якого винесено наказ №665 від 18.02.2020 року ОСОБА_1 не подавались ні безпосередньо, ні через канцелярію відділу документального забезпечення ГУНП у Львівській області, тому слід вважати, що позивач не скористався належними йому правами під час проведення службового розслідування, подання додаткових доказів, подання скарги тощо.

З приводу посилання апелянта на те, що він перебував з лютого по серпень 2020 року за межами м.Львова, а з серпня під вартою та не мав можливості належним чином захистити порушене право колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з приводу не прийняття до уваги даних тверджень, оскільки ці обставини не створили об`єктивні перешкоди для звернення особи до суду з позовом.

Інших поважних причин, які унеможливлювали чи, незалежно від волі позивача, перешкоджали йому звернутись за судовим захистом своєчасно, не встановлено, а відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

Частинами 3,4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач не надав в обґрунтування своїх стверджень достатніх доказів у підтвердження обставин, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду із позовом, а відтак пропустив строк звернення до суду з причин, які не є поважними, та як наслідок позов вірно залишено без розгляду судом першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/5824/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 10.03.2021