Справа № 260/2821/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 року м. Ужгород№ 260/2821/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Гайду Ольга Іванівна,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Заяць Романна Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 25 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 11 березня 2021 року, у зв`язку із діагностуванням у працівників апарату суду SARS-CoV-2 та в період з 09 по 10 березня 2021 в приміщеннях Закарпатського окружного адміністративного суду за адресою вул. Загорська, 30 проводилася санітарна дезинфекція згідно Наказу голови суду № 17/0 від 05.03.2021 року..

26 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо прийняття Рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та не зарахуванні в стаж роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року; 2) скасувати Рішення Головного управління ПФУ в Закарпатській області № 0700-0323-8/14576 від 08 травня 2020року; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, згідно записів в трудовій книжці, та відповідно призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з моменту набуття права, а саме з 24 січня 2020 року по заяві від 03 лютого 2020року.

11 вересня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

19 листопада 2020 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів., виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установам Окрім того, довідка про нарахування заробітної плати за цей період, підтверджує його роботу в колгоспі. А тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, неправомірно прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

05 жовтня 2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що до страхового стажу роботи ОСОБА_1 не врахований період роботи в колгоспі «Дружба» з 01.01.1986 р. по 31.12.1990 p., так, як відсутня довідка про встановлення мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованих трудоднів. Головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було проведено перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату та довідки про стаж для обчислення пенсії ОСОБА_1 . Актом перевірки підтвердження встановленого мінімуму по роках не має. Даний акт підписаний директором СТОВ «Дружба» ОСОБА_2 .. Оскільки відсутня довідка про встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми, то визначити тривалість роботи позивача в колгоспі «Дружба» не є можливим. Із запису в трудовій книжці ОСОБА_1 не вбачається, що він виконував або не виконував річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві. Законодавством не передбачалося обліку робочого часу в грошових одиницях. Облік робочого часу в грошових одиницях суперечить ч.1 ст. 56 Закону №1788 та не дає можливості чітко встановити стаж роботи ОСОБА_1 у СТОВ «Дружба», саме встановлення стажу роботи є необхідною умовою для призначення пенсії.

23 жовтня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, де зазначив, що відповідач вказує на перевірку, проведену спеціалістами Пенсійного фонду, на підставі чого складено Акт №117 від 02.06.2020р. відповідно перевіркою підтверджується правомірність видачі та зазначених в ній даних, довідки про нарахування заробітної плати №2 від 27.01.2020р. Сам відповідач підтверджує, що перевіркою було встановлено, що позивач ОСОБА_1 мав табельний номер 1860. З табуляграм чітко видно трудову участь позивача в колективному господарстві. А тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, неправомірно прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

05 листопада 2020 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що законодавством не передбачалося обліку робочого часу в грошових одиницях. З урахуванням викладеного, при обчисленні страхового стажу позивача, періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1986 р. по 31.12.1990 p., в колгоспі «Дружба» не було зараховано до страхового стажу, оскільки, дані про встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми в трудовій книжці відсутні, то визначити тривалість роботи в даних колгоспах, неможливо. Також, актом перевірки №117 від 02.06.2020 р. не підтвердилися встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми по роках. Оскільки не має підтвердження про встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми, то визначити тривалість роботи позивача в колгоспі «Дружба» не є можливим. Із запису в трудовій книжці ОСОБА_1 не вбачається, що він виконував або не виконував річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві. Облік робочого часу в грошових одиницях суперечить ч.1 ст. 56 Закону №1788 та не дає можливості чітко встановити стаж роботи ОСОБА_1 у СТОВ «Дружба», саме встановлення стажу роботи є необхідною умовою для призначення пенсії.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, (а.с. 92).

До заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт НОМЕР_2 , трудову книжку НОМЕР_3 , № 2 від 27.01.2020 р., військовий квиток НОМЕР_4 , диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_5 ; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р. № 2 від 27.01.2020 р.; довідку про зміну назви організації № 2 від 27.01.2020 р., (а.с. 93).

02 червня 2020 року Головним управління ПФУ у Закарпатській області складено акт № 117 перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату та стаж роботи для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період роботи 1985-2000 рр. у к-пі «Дружба» (СТОВ «Дружба»), (а.с. 51-54).

06 лютого 2020 року Головне управління ПФУ у Закарпатській області рішенням про відмову у призначення пенсії № 58 (зареєстроване № 0700-0323-8/14576 від 08 травня 2020 року) відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, оскільки згідно наданих документів його страховий стаж становить 25 років 1 місяців 17 днів. До страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності за роботу в колгоспі з 01.01.1986р. по 31.12.1990р., оскільки не дотримано умови ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відсутня довідка про встановлення мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованих трудоднів, (а.с. 9).

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача запису про прийняття на роботу була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), яка діяла на період з 03.11.87 р. по 01.04.92 р., де згідно п 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

На момент звільнення позивача діяла "Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників", затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58, (далі - Інструкція № 58) .

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із пунктом 2.4. зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Як встановлено судом, позивачем при поданні заяви 03 лютого 2020 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_3 .

Згідно записів трудової книги позивача, встановлено наступне:

запис № 11 - 03 грудня 1985 року прийнятий на роботу в будівельну бригаду сантехніком у колгосп «Дружба с. Стеблівка» (Пр. № 10 від 03 грудня 1985 року);

запис № 12 09 січня 1992 року згідно рішення зборів уповноважених представників колгосп «Дружба» реорганізований в агропромислову спілку селян і фермерів «Дружба» (Пр. № 9 від 09 січня 1992 року);

запис № 13 26 лютого 2000 року звільнений з роботи в зв`язку з реорганізацією АПССФ «Дружба» в СТОВ «Дружба» (Пр. № 1 від 26 лютого 2000 року);

запис № 14 26 лютого 2000 року прийнятий на роботу водієм в СТОВ «Дружба» с. Стеблівка (Пр. № 1 від 26 лютого 2000 року);

запис № 15 10 липня 2002 року звільнений з роботи по власному бажанню, ст.. 38 КЗпП України в СТОВ «Дружба» с. Стеблівка (Наказ № 7 «а» від 10 липня 2002 року); (а.с. 11-12).

Крім того, при зверненні до пенсійного органу надано:

- довідку № 2 від 27 січня 2020 року про те, що колгосп «Дружба» реорганізований в Агропромислову спілку селян і фермерів «Дружба» 9.01.1992 року Протокол № 1 від 9.01.1992 року. Агропромислова спілка селян і фермерів «Дружба» реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» (СТОВ «Дружба») з 24.03.2000 року на підставі рішення зборів уповноважених, Протокол № 1 від 26.02.2000 року та Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 року, (а.с. 118);

- довідку № 2 від 27 січня 2020 року про те, що ОСОБА_1 працював у колгоспі «Дружба» з 03 грудня 1985 року по 26 лютого 2000 року, (а.с. 116);

- відомості про кількість трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві, (а.с. 117).

В даному випадку відповідач мав в розпорядженні трудову книжку позивача, в якій чітко по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно відмовив у зарахуванні спірного періоду з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року.

19 листопада 2020 року ухвалою суду викликано в судове засідання в якості свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Під час допиту свідка, ОСОБА_3 ствердив, що ОСОБА_1 є його сусідом. З 1982 року працював водієм техдопомоги у колгоспі Дружба. У 1985 році запропонував ОСОБА_1 працювати на машині, тобто він був водієм та сварщиком. Позивач працював довше за нього, їм всім у пай дали машини техдопомоги. У 2019 році йому призначили пенсію, проблем щодо зарахування періодів страхового стажу не було. Просив суд долучити до матеріалів справи газету, в якій є фото позивача за спірний період, як колгоспного раціоналізатора.

Під час допиту свідка, ОСОБА_4 , ствердив, що ОСОБА_3 з 1983 року по 1994 рік був у його підпорядкування у бригаді сантехніків, потім працював водієм. Претензій до ОСОБА_1 ніколи не мав. Колгосп функціонував, як йому здається, десь до 1997 року. Він особисто оформив право на пенсію у 2005 році та йому зараховано були всі роки.

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій під час здійснення відмови позивачу в призначенні пенсії.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем порушено вимоги статті 19 Конституції України, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не врахував при підрахунку загального стажу позивача записи в трудовій книжці, щодо роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, який є основним документом та підтверджує спірний стаж роботи.

Суд, вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Перевіривши оскаржуване позивачем рішення ГУ Пенсійного фонд України в Закарпатській області № 58 від 06.02.2020 року (зареєстроване № 0700-0323-8/14576 від 08 травня 2020 року), суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що дає підстави для визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, згідно записів в трудовій книжці та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за віком з моменту набуття права, а саме з 24 січня 2020 року по заяві від 03 лютого 2020 року, то вказану вимогу суд розцінює як похідну, задоволення якої залежить від задоволення основної (попередньої) вимоги .

Судом констатована протиправність відмови відповідача у формі рішення № 58 від 06.02.2020 року (зареєстроване № 0700-0323-8/14576 від 08 травня 2020 року), що полягала у неврахуванні до стажу роботи позивача період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, чим порушено право позивача, яке гарантоване Конституцією на пенсійне забезпечення.

Як вже зазначалося судом, що 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, (а.с. 92).

На підставі даної заяви, позивачу 06 лютого 2020 року Головне управління ПФУ у Закарпатській області рішенням про відмову у призначення пенсії № 58 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, оскільки згідно наданих документів його страховий стаж становить 25 років 1 місяців 17 днів. До страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності за роботу в колгоспі з 01.01.1986р. по 31.12.1990р., оскільки не дотримано умови ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відсутня довідка про встановлення мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованих трудоднів, (а.с. 9).

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закон №1058, починаючи з 01.01.2018 року, право на призначення пенсії мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Таким чином, для належного відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, згідно записів в трудовій книжці та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за віком з моменту набуття права, а саме з 24 січня 2020 року по заяві від 03 лютого 2020 року.

Відповідно до частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають до задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо прийняття Рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та не зарахування в стаж період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року.

3. Скасувати Рішення Головного управління ПФУ в Закарпатській області № 58 від 06.02.2020 року (зареєстроване № 0700-0323-8/14576 від 08 травня 2020 року).

4. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи період роботи в колгоспі «Дружба» з 01 січня 1986 року по 31 грудня 1990 року, згідно записів в трудовій книжці та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за віком з моменту набуття права, а саме з 24 січня 2020 року по заяві від 03 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В.Скраль