Справа № 480/3587/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2021 року Справа №480/3587/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Маківського О.В.,
представника відповідача (Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації) - Симоненка І.С.,
третьої особи (Державна екологічна інспекція у Сумській області) - Міняйла Я.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3587/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, треті особи - Державна екологічна інспекція у Сумській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Агропартнери 2009", Головне управління Держспоживслужби в Сумській області, Липоводолинська районна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування дозволу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, треті особи: Державна екологічна інспекція у Сумській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропартнери 2009», Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Липоводолинська районна державна адміністрація, в якому просить:
Позивач зазначає, що ТОВ «Агропартнери 2009», для отримання дозволу на викиди, зобов`язаний був підготувати інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості. Всупереч викладеному, жителі АДРЕСА_1 , взагалі не були повідомлені про початок будівництва зерносушарок. 18 серпня 2017 року з ініціативи жителів будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , відбулися збори, на яких присутні одностайно заперечували проти будівництва і звертали увагу на те, що вони і так потерпають від вже діючої зерносушарки, яка забруднює повітря пилом та шкідливими для здоров`я і довкілля речовинами, у зв`язку з чим 20.08.2017 року була складена скарга (з вимогою заборонити будівництво, або перенести його за межі селища) яка була направлена голові Липоводолинської РДА ОСОБА_2 . Всупереч отриманій скарзі від 20.08.2017 року та оголошенню в газеті «Наш Край» «Солодкий мед за гірке довкілля», голова Липоводолинської РДА надав ТОВ «Агропартнери 2009» інформаційний лист від 01.11.2017 року №3145 в якому зазначив, про відсутність звернень, пропозицій та зауважень від громадських організацій та громадян щодо будівництва зерносушарки.
В подальшому директор ТОВ «Агропартнери 2009», опублікував оголошення в газеті «Панорама» від 27.09.2017 року №40, в якому зазначив, що товариство має намір отримати дозвіл на викиди. Позивач стверджує, що дана газета публікується в м. Суми і ніякого відношення до смт. Липова Долина не має, відтак про наявність цього оголошення жителі смт. Липова Долина дізналися лише у кінці 2019 року, а отримали його копію 22.01.2020 року після звернення до Липоводолинської РДА.
Позивач вважає, що Головному управлінню Держпродспожслужби в Сумській області були надані документи в яких зазначена неправдива інформація щодо реакції громадськості на будівництво.
Також позивач зазначає, що жителі смт. Липова Долина направляли чисельні скарги, в тому числі до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Державної екологічної інспекції в Сумській області та Державної архітектурно будівельної інспекції в Сумській області. Згідно відповіді Держпродспоживслужби №04-13/514 , встановлено, що рівень шуму в житловій зоні по 2 провулку вулиці Лікарняної, в нічний час перевищують допустимі рівні та концентрація пилу в пробах відібраних на відстані 100 метрів від зерносушарок, перевищує граничнодопустимі концентрації хімічних та біологічних речовин.
Позивач вважає, має право звернутися до суду з даним позовом з метою захисту законного права на безпечне життя та чисте довкілля, яке гарантується йому Конституцією України, оскільки він проживає у безпосередній близькості до зерносушарки ЗСМ 17 та постійно зазнає негативного впливу через її діяльність.
Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
В зв`язку з перебуванням Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації в стані припинення та утворенням у структурі Сумської обласної державної адміністрації Департаменту захисту довкілля та енергетики, якому передані відповідні функції та повноваження, судом було залучено в якості співвідповідача Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації. Представник якого надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.
Представник відповідача зазначає, що виконання своїх функцій Департамент захисту довкілля та енергетики почав здійснювати з 27.02.2020 згідно розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 25.02.2020 № 70, отже, питання пов`язані з наданням, скасуванням дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до 27.02.2020 не відносилися до компетенції Департаменту.
Також відповідач вважає, що зазначене в Законі України «Про дозвільну системи у сфері господарської діяльності» звернення до адміністративного суду з позовом про анулювання документа дозвільного характеру це саме право, а не обов`язок дозвільного органу, що видав такий дозвіл.
Таким чином, у Головного управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області не було підстав щодо винесення негативного рішення та відмови у можливості видачі Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Представник третьої особи - Липоводолинської районної державної адміністрації надав суду пояснення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити та зазначив, що до Липоводолинської РДА надійшов запит від 31.10.2017 № 60 від директора ТОВ «Агропартнери-2009» ОСОБА_3 про надання інформації щодо надходження зауважень від громадських організацій та громадян в зв`язку з повідомленням про намір отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарними джерелами, на який листом від 01.11.2017 року № 3149, повідомило що звернень, зауважень та скарг від жителів району з цього питання протягом 30 календарних днів, як це передбачено законодавством до Липоводолинської районної державної адміністрації з 27.09.2017 року по 01.11.2017 року не надходило.
Також представник Липоводолинської РДА зазначає, що у скарзі жителів по II провулку Лікарняному від 18.08.2017 року піднімалося питання будівництва фундаменту під сушарку на межі земельної ділянки ТОВ «Агропартнери» та житлової забудови, але через відсутність проектної документації та порушення норм, після втручання Липоводолинської районної державної адміністрації будівництво було припинено та перенесено на відстань понад 100 метрів, як цього вимагають державні будівельні норми.
Представник позивача надав суду відповідь на відзиви, в яких проти доводів відповідача заперечує та наполягає на позовних вимогах.
Ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представники відповідача - Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, проти позовних вимог заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , являється жителем АДРЕСА_4 (а.с. 15, т.1).
У 2015 році, поблизу будинку позивача, на відстані до 100 метрів, на земельній ділянці яка перебуває у комунальній власності Липоводолинської селищної ради, ТОВ «Агропатнери 2009» побудувало зерносушарку «PRT250».
А подальшому у 2017 році ТОВ «Агропартнери 2009» побудувало ще одну зерносушарку на вказаній вище земельній ділянці.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною першою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини" визначено, що Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Екологічні інтереси населення також можуть захищатися у судовому порядку на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Конституції України, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.
Орхуська конвенція ратифікована Законом України № 832-ХІV від 06.07.1999, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.
Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.
Водночас відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості у процесі ухвалення рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні [(згідно із Настановами щодо впровадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік)]. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.
З огляду на важливість реального захисту довкілля, неприпустимим є обмежене тлумачення чинного законодавства України, частиною якого є Орхуська конвенція, стосовно права на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки.
Відтак право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №826/3820/18.
Європейський суд з прав людини звертає увагу, що у справах, що стосуються екологічних питань, державі мають надаватися широкі межі розсуду та можливість вибору між різними способами та засобами дотримання своїх зобов`язань. Основне питання Суду полягає в тому, чи вдалось державі дотримати справедливого балансу між конкуруючими інтересами осіб, що зазнали впливу, та суспільства в цілому (див. рішення у справі "Хеттон та інші проти Сполученого Королівства" (Hatton and Others v. the United Kingdom), пп. 100, 119 та 123).
Відповідно до статті 10 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні права громадян забезпечуються: б) обов`язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об`єктів економіки; д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров`ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки зерносушарки, а саме: «PRT250» та ЗСМ 17 розташовані поблизу будинку позивача, в якому він проживає із сім`єю, позивач вважаючи, що вказане порушує його конституційне право на безпечне довкілля, має право на звернення до суду з позовом за захистом своїх екологічних прав та інтересів.
Як встановлено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України "Про охорону атмосферного повітря". Цей закон спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище, а також визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.
Згідно із статтею 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів. Виконання заходів щодо охорони атмосферного повітря не повинно призводити до забруднення ґрунтів, вод та інших природних об`єктів.
Відповідно до ч.ч. 5 6 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Статтями 27 28 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" визначено, що контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється з метою забезпечення дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, посадовими особами цих органів, а також підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", основними принципами державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності, зокрема, є: захист прав, законних інтересів суспільства, територіальних громад та громадян, життя громадян, охорона навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
За змістом частини сьомої статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 N 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:
- звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;
- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;
- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
За наслідками зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у Сумській області Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної адміністрації видано припис №744 від 06.03.2018 (а.с. 22 23, т.1).
Суд зазначає, що єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами встановлює Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений Постанова Кабінету Міністрів України, від 13.03.2002, № 302 (далі Порядок №302)
Відповідно до п.2 Порядку №302 (а редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Пунктом 4 Порядку №302 передбачено, що для отримання дозволу суб`єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства. Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.
Згідно п.5 Порядку №302, суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.
Відповідно до п.7 Порядку №302, місцеві держадміністрації розглядають зауваження громадських організацій, у разі потреби організовують проведення їх публічного обговорення і протягом 30 календарних днів з дати опублікування інформації про намір суб`єкта господарювання отримати дозвіл повідомляють про це орган, який видав дозвіл. Органи, які видавали дозвіл, аналізують зауваження та у разі необхідності пропонує суб`єкту господарювання врахувати їх під час підготовки дозволу до видачі.
Відповідно до п.п.1.2-1.4 Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, що затверджена Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006 № 108 (далі Інструкція), інструкція встановлює загальні вимоги в частині побудови, оформлення та змісту документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди існуючими та новоствореними об`єктами. Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців (далі - Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів), є невід`ємною частиною заяви на отримання дозволу на викиди. У разі зміни якісних та кількісних показників викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, підлягають корегуванню. Таким чином, після утворення нових джерел викидів, що призводить до зміни якісних та кількісних показників викидів, необхідно проводити корегування документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, в яких повинні відображатись всі джерела викидів (утворення), які наявні на підприємстві.
Підпунктами 2.2.3., 2.2.4. п. 2.2., пунктом 2.4., підпунктом 2.7.4. п.2.7. Інструкції визначено, що у документах, у яких обґрунтовуються обсяги викидів зазначаються: відомості про об`єкти інших суб`єктів господарювання, що розміщуються на території об`єкта (назва об`єкта, місцезнаходження); відомості про об`єкти інших суб`єктів господарювання, які граничать із об`єктом (назва об`єкта, місцезнаходження); на генеральний план, зокрема, наносяться: санітарно-захисна зона, координатна сітка, джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; складається ситуаційна карта-схема, на якій вказуються розміщення об`єкта (окремо для кожного майданчика), сельбищні території, зони відпочинку, наносяться межа санітарно-захисної зони, координатна сітка, зона впливу.
Відповідно до 2.10. Інструкції, оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря здійснюється за даними результатів розрахунків розсіювання забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та даними, що одержані при проведенні інструментальних методів досліджень акредитованими лабораторіями в установленому законодавством порядку: на межі санітарно-захисної зони; в сельбищній зоні; в зоні відпочинку.
Отже виходячи із аналізу перелічених вище норм, в ході опрацювання документів у яких обґрунтовуються обсяги викидів, оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря повинна здійснюватися з урахуванням всіх існуючих на території суб`єкта господарювання джерел викидів, а також джерел викидів інших суб`єктів господарювання, які межують із об`єктом.
При цьому, негативний вплив діяльності вказаних зерносушарок на навколишнє середовище підтверджується також висновками Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області, викладених в листі 17.01.2018 року №04-13/514, в якому зазначено, що в зв`язку із зверненням громадян щодо незадовільних умов проживання через діяльність зерносушарок ТОВ «Агропартнери 2009», була проведена перевірка та встановлено, що рівень шуму в житловій зоні по 2 провулку вулиці Лікарняної, в нічний час перевищує допустимі рівні. Також було встановлено, що концентрація пилу в пробах відібраних на відстані 100 метрів від зерносушарок, значно перевищує граничнодопустимі концентрації хімічних та біологічних речовин в атмосферному повітрі (а.с. 32, т.1).
Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що 20.08.2017 року до Липоводолинської районної адміністрації направлялася скарга мешканців II провул. Лікарняний смт. Липова Долина, в якому останні категорично заперечували проти будівництва другої зерносушарки (а.с. 24, т.1). Також інформація про заперечення мешканців II провул. Лікарняний смт. Липова Долина щодо будівництва другої зерносушарки, була висвітлена в засобах масової інформації - в районній газеті «Наш край» від 08.09.2017 (а.с. 40, т.1).
Також, судом встановлено 03.10.2017 року дружина позивача ОСОБА_4 , звернулася до Урядової гарячої лінії з метою проведення перевірки діяльності ТОВ «Агропартнери 2009» щодо будівництва нової зерносушарки. На вказане звернення 13.10.2017 року була надана відповідь Липоводолинської РДА (а.с. 203, т.1).
Відтак, суд зазначає, що факти, викладені в приписі № 744/03-21 від 06.03.2018 року підтверджуються матеріалами справи.
При цьому, відповідно до вимог частини сьомої статті 4-1 Закону "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації є підставою для звернення дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.
Згідно п. «ї» ч.1 ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (в редакції, чинній на час винесення припису), до компетенції органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, належить: надання центральним органам виконавчої влади, їх територіальним органам, місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування приписів щодо зупинення дії чи анулювання в установленому законодавством порядку дозволів, ліцензій, сертифікатів, висновків, рішень, лімітів, квот, погоджень, свідоцтв на спеціальне використання природних ресурсів, викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, поводження з небезпечними хімічними речовинами, транскордонне переміщення об`єктів рослинного і тваринного світу (у тому числі водних живих ресурсів), ліцензій на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, а також щодо встановлення нормативів допустимих рівнів шкідливого впливу на стан навколишнього природного середовища.
При цьому, частиною 8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011 (що було чинним на час винесення припису), Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідно до п.4 Положення, Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин (підпункт "г" пункту 2 частини 4 Положення).
Відповідно до пункту 7 Положення, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).
Таким чином, Державна екологічна інспекція у Сумській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, яка створена для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та яка наділена повноваженнями щодо видання обов`язкових до виконання приписів, зокрема, про анулювання в установленому законодавством порядку дозволів на викиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що Департамент екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації не виконав припис № 744/03-21 від 06.03.2018 року, виданий Державною екологічною інспекцією у Сумській області, чим вчинив протиправну бездіяльність. При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаного припису до суду, чи до центрального органу виконавчої влади.
Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що Державна екологічна інспекція у Сумській області не вживала будь яких заходів впливу до Департаменту екології та охорони природних ресурсів в зв`язку з невиконанням вимог припису.
Як зазначено в позові та як пояснили в судовому засіданні позивач та його представник, не виконання Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації вимог припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року, зокрема, стало підставою для звернення з даним позовом.
Суд зазначає, що встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації є підставою для звернення дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру, тоді як в позові позивач просить скасувати відповідний дозвіл.
Орхуська конвенція гарантує право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері екологічної безпеки, разом з тим, це не надає позивачу право підміняти відповідний дозвільний орган, який відповідно до вимог законодавства повинен здійснити оцінку всіх обставин в сукупності, зокрема і тих що існують на даний час, та прийняти рішення щодо звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді анулювання відповідного дозволу на викиди.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту, відтак позовні вимоги щодо скасування спірного дозволу на викиди задоволенню не підлягають.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Виходячи з викладеного, оскільки фактично причиною звернення позивача з даним позовом до суду є тривала бездіяльність державного органу - Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо невжиття заходів по виконанню припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року, також враховуючи підтвердження матеріалами справи факту надання в документах, що додаються до заяви про видачу документа дозвільного характеру, недостовірної інформації, суд, з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо не виконання припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року та не вжиття заходів щодо анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Також судом встановлено, що відповідно розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 14.02.2020 № 53-ОД (зі змінами відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 28.02.2020 № 78-ОД), шляхом ліквідації припинено Департамент екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації та утворено у структурі Сумської обласної державної адміністрації Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації як окремий структурний підрозділ Сумської обласної державної адміністрації з правами юридичної особи. Цим же розпорядженням визначено Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації продовжувати здійснювати повноваження та виконувати функції, визначенні його положенням до початку функціонування у встановленому законодавством порядку Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації (а.с. 111 118, 121, т.1).
Згідно розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 25.02.2020 № 70, визначено Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації продовжувати здійснювати повноваження та виконувати функції, визначені його Положенням до 26.02.2020, Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації здійснити усі організаційні заходи, спрямовані на забезпечення ефективного виконання повноважень та функцій, визначених його положенням та приступити до їх виконання з 27.02.2020 (а.с. 119 120, т.1).
Отже судом встановлено, що на даний час повноваження та функції Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації передано Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, в зв`язку з чим, виходячи за межі позовних вимог з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації вжити заходів щодо виконання припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року та анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
При цьому, суд вважає безпідставними твердження відповідачів щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки з матеріалів справи судом встановлено, що протягом тривалого часу позивач неодноразово звертався до різних державних органів з вимогами захистити його права. Відтак суд вважає, що позивачем не порушено строк звернення до суду, оскільки в даному випадку має місце порушення його прав внаслідок триваючої бездіяльності державного органу.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації суму судового збору у розмірі 420,40 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 09.06.2020 року (АТ "Укпошта") (а.с. 13).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, треті особи - Державна екологічна інспекція у Сумській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Агропартнери 2009", Головне управління Держспоживслужби в Сумській області, Липоводолинська районна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування дозволу задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2021 року.

Суддя В.О. Павлічек