Справа № 235/8611/20
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 235/8611/20

Справа №235/8611/20
Провадження № 2-а/226/5/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Альберті О. В.,

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: Алексєєв Л. О.

відповідач: Покровський РУП ГУНП в Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад вимог позивача.

Постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області серії БАБ №338393 від 26.12.2020 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 гривень. За змістом постанови позивач 26.12.2020 о 12.40 год керував автомобілем ГАЗ-2705 ВП, д/н НОМЕР_1 по вул. Шопена с. Рівне Покровського р-ну Донецької області, не пристебнутий пасами безпеки, при перевірці було встановлено, що даний транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, своєчасного його не пройшов, чим порушив п.п. 2.3в, 31.3б ПДР України.

Вважає, що постанова прийнята протиправно, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення; зупинка автомобіля здійснена без наявності підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»; постанова винесена з порушення процедури накладення стягнення, а також з позбавленням його можливості скористатися правовою допомогою на підставі клопотання, у задоволенні якого мені було відмовлено. Жодних порушень ПДР він не вчиняв, як підставу зупинки інспектор вказав «перевірка документів». Незважаючи на незаконність зупинки, він на вимогу інспектора пред`явив для перевірки документи на право керування. При перевірці документів інспектор висловив вимогу пред`явлення йому протоколу технічного огляду. На зазначене, позивач повідомив, що автомобіль не є автомобілем категорії С1, С, а тому не є вантажним автомобілем. Він відноситься до категорії «Вантажопасажирський-В», тобто є легковим автомобілем, тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Одночасно він пред`явив інспектору для візуального ознайомлення свідоцтво про реєстрацію автомобіля, де зазначено категорію автомобіля «Вантажопасажирський-В». Розібравшись у ситуації інспектор повідомив «Ви праві! Вантажопасажирський є легковим автомобілем і не повинен проходити техогляд!». Але сказав: « ОСОБА_2 , ще пораджусь зі старшим!» і пішов з документами до свого напарника та повернувшись сказав: «Він нічого не хоче слухати! Сказав виписувати постанову». Він почав доводити іншому інспектору ОСОБА_3 про відсутність обов`язку проходити технічний огляд для цього автомобіля, але той відповів, що у нього немає часу на дискусії, він виписує постанову, а суд нехай розбирається.

Розуміючи, що інспектор має намір винести постанову без наявності порушень за будь-яких обставин, зважаючи на те, що він не є юристом, з метою вирішення справи у відповідності до закону, він надав інспектору письмове клопотання з проханням надати можливість скористатися правовою допомогою адвоката і у зв`язку з цим просив відкласти розгляд справи на інший день. Однак у задоволенні його клопотання було безпідставно відмовлено. Після цього інспектор відлучився до свого службового автомобіля, через декілька хвилин повернувся та надав йому вже складену постанову у справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатись про отримання зазначеного документа. Про дату, час, місце розгляду справи інспектор не попереджав, про особу, яка буде розглядати справу, не повідомляв, його права не зачитував. Вся процедура розгляду справи звелася до вручення йому вже складеної за невідомих обставин постанови. При цьому, в отриманій постанові, як додаткове порушення інспектор зазначив, що він нібито їхав не пристебнутий ременем безпеки, хоча він їхав пристебнутий і про паси безпеки на місці зупинки мова взагалі не йшла.

Вважає, що перевірка документів не може бути підставою для його зупинки, а тому він зупинений безпідставно і подальші вимоги та рішення інспектора не відповідають закону.

Крім цього, згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації. Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні», транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше 8 відносяться лише до категорії «В», тобто легкових автомобілів. Відповідно до розділу ХVІІ Закону «Про митний тариф України», за кодом 8703 класифікуються автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі. Легкові автомобілі за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення пасажирів та їхнього багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки із числом місць для сидіння е більше 9 включаючи водія.

Відповідно до п. 2.13 ПДР, транспортні засоби належать до таких категорій: B автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; C1 призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії C1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії C та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Водночас, відповідно до роз`яснення, що міститься у листі управління Державтоінспекції МВС України від 16.01.2012 № 4/14-К-23, автомобіль кількістю місць для сидіння не більше 9, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковими та відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ГАЗ 2705 ВП д.н.з. НОМЕР_1 є вантажопасажирським-В повною масою 3500 кг і масою без навантаження 2065 кг. Тобто вантажопідйомністю 1435 кг (3500 кг 2065 кг). Зазначений автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки з числом місць для сидіння не більше 9, включаючи водія.

З огляду на викладене та вказані критерії, які визначають приналежність певного транспортного засобу до відповідної категорії, ГАЗ 2705 ВП д.н.з. НОМЕР_1 за своїми характеристиками відповідає критеріям визначеним категорією «В» щодо легкових автомобілів, тобто є легковим автомобілем. Відсутність обов`язку проходити технічний огляд автомобіля підтверджується полісом обов`язкового страхування від 03.09.2020 № 200985374, де компетентний фахівець страхової компанії, перевіряючи документи на автомобіль, зробив висновок, що даний транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Таким чином позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відтак, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №338393 від 26.12.2020.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачем та його представником заявлене клопотання про розгляд справи без їх участі, а також позивачем заявлено клопотання про заміну відповідача на Покровське районне управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідачем надане повідомлення від 12.02.2021, де зазначено, що Покровський відділ поліції ГУНП в Донецькій області реорганізовано у Покровське районне управління ГУНП в Донецькій області. Також повідомляють, що Покровський РУП ГУНП в Донецькій області не є юридичною особою, не може виступати у якості відповідача у цій справі, оскільки не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності, визначеної КАСУ для суб`єктів владних повноважень.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

05.01.2021 ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області справа передана за підсудністю Димитровському міському суду Донецької області.

08.02.2021, оскільки спори щодо підсудності не допускаються, ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 17.02.2021, відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив в разі потреби.

17.02.2021 ухвалою суду за клопотанням позивача замінено відповідача з Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області на Покровське районне управління поліції ГУНП в Донецькій області, судове засідання у справі було відкладене на 01.03.2021 з наданням права новому відповідачу подати відзив на адміністративний позов.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Поліцейським СРПП № 1 Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Федоровим Олексієм Олександровичем було прийнято постанову серії БАБ № 339393 від 26.12.2020 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 гривень.

Згідно з постановою ОСОБА_1 26.12.2020 о 12.40 год на вул. Шопена, 1, с. Рівне Покровського р-ну Донецької області керував автомобілем ГАЗ 2705 ВП д.н.з. НОМЕР_1 , не пристебнутий пасами безпеки, при перевірці було встановлено, що даний транспортний засіб, підлягає обов`язковому технічному контролю, своєчасного його не пройшов, чим порушив п.п. 2.3в, 31.3б ПДР України (а. с. 10).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , за позивачем як за власником 29.08.2018 зареєстрований транспортний засіб: марка: ГАЗ; модель: 2705 ВП; тип: загальний вантажний загальний вантажопасажирський-В; повна маса: 3500; маса без навантаження: 2280; реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; дата первинної реєстрації: 16.02.2005; рік випуску: 2004 (а. с. 11).

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200985374 від 19.08.2020, транспортний засіб ГАЗ 2705 ВП д.н.з. НОМЕР_1 не підлягає обов`язковому технічному контролю (а. с. 12).

Позивачем надані 2 письмових клопотання від 26.12.2020 про надання часу у зв`язку з тим, що він бажає реалізувати своє право на правову допомогу та скористатися послугами адвоката (а. с. 13, 14).

V. Оцінка суду.

Щодо надання оцінки суті постанови в контексті підтвердження або спростування вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення суд зазначає таке.

ОСОБА_1 закидається вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є порушенням п.п. 31.3 б) Правил дорожнього руху України, затв. постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами МВС України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає КМУ.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає КМУ.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

За змістом п.п. 31.3 б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту реєстраційного свідоцтва транспортного засобу позивача вбачається, що цей транспортний засіб є загальним вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тони зі строком експлуатації понад два роки.

Позивач у справі не заперечує, що на час зупинки його транспортний засіб не пройшов технічний контроль, але вважає, що він не повинен його проходити.

Суд звертає увагу, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, про допустиму масу, даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення пасажирів та вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним, тому підпадає під вимоги закону.

Таким чином доводи позивача є необґрунтованими, оскільки до матеріалів справи приєднана копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка містить відповідну інформацію, що транспортний засіб є загальним вантажним загальним вантажопасажирським, тобто не легковим транспортним засобом. При цьому суд враховує висновок постанови ВС від 17.10.2019, справа № 126/1030/17.

Посилання позивача на відомості, що зазначені у страховому полісі від 19.08.2020, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, а тому не може бути належним та допустимим доказом того, що транспортний засіб позивача не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п. 1, 3 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 2.3 в) Правил дорожнього руху, затв. постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право зупинити транспортний засіб та вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про зупинку та пред`явлення водієм документів, є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Жодних доказів про керування позивачем транспортним засобом, не користуючись ременями безпеки, суду не надано.

Враховуючи, що поліцейський належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог п. 2.3 в) ПДР України, а законні підстави для зупинки водія та здійснення контролю за наявністю у позивача документів про проходження технічного контролю транспортним засобом були відсутні, суд приходить до висновку, що вимоги поліцейського про пред`явлення документів про проходження технічного контролю є незаконними, а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Водночас, суд не вбачає можливим застосувати правову позицію Верховного Суду у постанові від 25.09.2019р. по справі №127/19283/17, з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Згідно останньої правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, оскільки поліцейський не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу п. 2.3 в) ПДР України (керування транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки), його вимога про зупинку транспортного засобу та пред`явлення документів є не доведеною, так само як не доведено й підстави для здійснення контролю за наявністю проходження технічного контролю транспортним засобом.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279 1 - 279 4 цього Кодексу.

Пунктом 4, п.п. 5 Пункту 5 Розділу III «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними ст. 268 КУпАП. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Позивачем, при розгляді справи поліцейським, заявлялися клопотання про необхідність отримання правової допомоги, що підтверджується матеріалами справи.

В порушення вказаного пункту поліцейським не надано можливість позивачу користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. При цьому суд враховує постанову ВС від 11.12.2019, справа № 545/2432/16-а.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем була порушена процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності (постанова ВС від 13.02.2020, справа № 524/9716/16-а).

У наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягнення такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи пошуку адвоката, тощо.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме законності зупинки транспортного засобу та дотримання прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів Національної поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню внаслідок порушення процедури розгляду справи, зокрема ст. 59 Конституції України, якою закріплено право кожного на професійну правову допомогу та ст. 268 КУпАП.

Суд акцентує увагу відповідача, що згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відзив на позовну заяву відповідачем не надано.

Щодо повідомлення відповідача про те, що він не є юридичною особою, не може виступати відповідачем по справі, оскільки не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності, визначеної КАСУ для суб`єктів владних повноважень, то суд зазначає на таке.

Згідно ч. 1 ст. 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, відповідачем може бути суб`єкт владних повноважень орган державної влади і без статусу юридичної особи з передбаченими КАС України правами та обов`язками для відповідача суб`єкта владних повноважень.

До речі, Законом України № 440-ХІ від 14.01.2020, який набрав чинності 13.02.2020, у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України слова «державної влади, орган» замінено словами «державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган», тому з 13.02.2020 зазначена норма діє в редакції, зміст якої викладений вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог ст. 9 КАС України з метою повного захисту законних прав позивача наявна необхідність захистити порушене право ОСОБА_1 шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020, справа № 543/775/17, з відповідача, Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 59 Конституції України, ст.ст. 7, 23, 121 ч. 3, 245, 251, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 132, 159, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце мешкання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 до Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, місцезнаходження за адресою: вул. Мандрика, 7, м. Покровськ Донецької області, 85302 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову серія БАБ № 338393 від 26.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 340,00 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Петунін