Справа № 380/82/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/82/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2021 року
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у наданні подання до Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8278,40 грн;
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання або заперечення позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02.10.2020 позивач згідно договору купівлі-продажу, придбав житло, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
При нотаріальному посвідченні означеного договору ОСОБА_1 сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі -продажу нерухомого майна у розмірі 8278,40 грн. Проте, позивач вважає, що сплатив вищевказаний збір безпідставно, оскільки вказане житло було придбано ним вперше. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про повернення помилково сплачених коштів. Однак, листом від 24.11.2020 ГУПФУ у Львівській області неправомірно, на думку позивача, відмовило їй у задоволенні вимоги.
05.02.2021 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, копії документів що підтверджують повноваження представника відповідача та поштова квитанція про надіслання відзиву позивачу. У вказаному відзиві представник відповідача позовні вимоги вважає не обґрунтованими , безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, громадяни, які вперше придбають житло звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на підставі норм Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", а не за рішенням Пенсійного фонду України. ГУ ПФУ у Львівській області, зазначає що питання звільнення від сплати збору повинно було з`ясовуватися при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 укладеним між Приватним акціонерним товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв» та ОСОБА_1 , позивач придбав у власність нерухоме майно,а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ,цей продаж вчинено за 827840,00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В. та зареєстрований в реєстрі №4900.
Згідно з квитанцією №Н199091 при нотаріальному оформленні вищевказаного договору позивач сплатив 8278,40 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на рахунок УК у Галицькому районі м. Львова.
Позивач, вважаючи, що безпідставно (помилково) сплатив збір з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного ним нерухомого майна, звернувся до ГУПФУ у Львівській області із заявою від 12.11.2020, в якій просив сформувати подання про повернення йому сплачених коштів.
Листом ГУПФУ у Львівській області відмовило у задоволенні вищевказаної заяви.
Вважаючи дії відповідача протиправними, для відновлення порушеного права і повернення коштів, позивач звернулася до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.
Відповідно до п.9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Згідно з вимогами пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Водночас, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше. Відмовляючи у відкритті конституційного провадження суд зазначив, що вирішення порушеного питання можливе лише шляхом внесення відповідної зміни до Закону (400/97-ВР), що не належить до повноважень Конституційного Суду України.
Аналізуючи наведені норми, суд констатує, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.
Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.
Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.
Як вбачається з матеріалів справи, доказами придбання ОСОБА_1 житла вперше є Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта про реєстрацію права власності за нею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 (номер запису про право власності 226543295).
Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання ОСОБА_1 житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним на підставі договору-купвлі-продажу будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, судом не здобуто.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно вперше придбав житло (за договором купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 за адресою: АДРЕСА_2 та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості, а саме 8278,40 грн.
Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості придбаного нерухомого майна позивачем сплачено помилково, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в сумі 8278,40 грн. сплачені при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню позивачу.
Щодо процедури повернення помилково сплачених коштів у цьому спорі.
Частиною 2 ст.45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно з абз.абз.5, 8 п.5 Порядку №787, подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.
Згідно з п.10 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Отже, з аналізу наведених норм слідує, що умовою повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів є воля самого платника, яка виражається у подачі заяви про таке повернення.
Відповідно до п.п.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на ГУПФУ у Львівській області покладено обов`язок щодо формування подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в ч.2 ст. 2 КАС України. Суд зазначає, що ГУПФУ у Львівській області не є розпорядником вказаних коштів та до його повноважень не входить їх повернення та перерахування.
Таким чином, для належного захисту прав позивача, заявлені вимоги слід задовольнити чатково.
Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у його постановах від 20.03.2018 (справа №819/1249/17, від 30.01.2018 (справа №819/1498/17) та 31.01.2018 (справа №819/1667/17).
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При цьому, суд наголошує, що відповідно до положень п.5 глави I Порядку № 787 відповідач видає заявнику подання, а вже він особисто звертається до місцевого органу Державної казначейської служби України та надає йому подання разом із заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% з операції купівлі продажу нерухомого майна, в сумі 8278грн. 40 коп. сплаченого відповідно до квитанції № Н199091 від 02.10.2020 року.
В інших позовних вимогах відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Сакалош