Справа № 600/1008/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1008/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини» про забезпечення позову у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

09 березня 2021 року до суду надійшов позов Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №00000/229/0901 від 21 січня 2021 року та №00000/244/0901 від 21 січня 2021 року.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області вчиняти дії передбачені Главою 9 Податкового кодексу України, зокрема:

-проводити опис майна Селянського (фермерського) господарство «Земля Буковини» для передачі його в податкову заставу;

-проводити звернення стягнення оскаржуваного податкового боргу з рахунків Селянського (фермерського) господарство «Земля Буковини» ;

-проводити блокування рахунків Селянського (фермерського) господарство «Земля Буковини» ;

-а також вчиняти інші заходи щодо Селянсько (фермерського) господарство «Земля Буковини» , з метою погашення оскаржуваного податкового боргу, які передбачені Главою 9 Податкового кодексу України.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області з метою погашення оскаржуваного податкового боргу в сумі 500000 грн та 5100 грн, винесло вимогу №1791-13 від 24 лютого 2021 року, згідно якої, майно Селянського (фермерського) господарство «Земля Буковини» підлягає опису для включення у податкову заставу. Вказує, що відповідач відповідно до Глави 9 Податкового кодексу України з метою погашення оскаржуваного позивачем податкового боргу, вчиняє дії щодо опису його майна, з подальшим включенням у податкову заставу, внесенням в реєстр обтяжень, що дасть можливість, податковим органам реалізувати це майно, до вирішення справи по суті. Зазначає, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини», за захистом яких підприємство звертається до суду, оскільки Головне управління ДПС у Чернівецькій області може здійснити ряд заходів передбачених Главою 9 Податкового кодексу України щодо примусового погашення оскаржуваного податкового боргу, шляхом реалізації описаного майна Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини», як наслідок поновити порушені цими діями права позивача, буде неможливо.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши наявні матеріали, суд зазначає наступне.

Так, згідно повідомлених позивачем обставин та наданих до позову та заяви про його забезпечення матеріалів, відповідачем проведено фактичну перевірку позивача, за наслідком якої прийняті податкові повідомлення-рішення №00000/229/0901 від 21 січня 2021 року та №00000/244/0901 від 21 січня 2021 року, якими на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500000,00 грн та 5100,00 грн.

В подальшому контролюючим органом винесено податкову вимогу №1791-13 від 24 лютого 2021 року. В ній попереджено позивача, що починаючи з 23 лютого 2021 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності в майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені Податковим кодексом України. Контролюючим органом буде здійснено опис майна в податкову заставу. Крім цього, вимагається терміново сплати суму податкового боргу та застережено, що в разі несплати суми податкового боргу до платника податків будуть застосовані передбачені Податковим кодексом України заходи стягнення податкового боргу.

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними (пропорційними) з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Аналіз змісту заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих доводів та, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити:

1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи;

2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, позивачем не наведено підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Твердження, викладені в обґрунтування поданої заяви (щодо існування реальної загрози майновим правам та інтересам позивача), ґрунтуються виключно на припущеннях заявника. Зокрема, позивачем не було надано жодних доказів вчинення податковим органом дій щодо стягнення податкового боргу, щодо здійснення опису майна позивача з подальшим включенням у податкову заставу, внесенням в реєстр обтяжень тощо.

При цьому з огляду на оскарження позивачем в судовому порядку рішень, на підставі яких сформовано податкову вимогу №1791-13 від 24 лютого 2021 року, та враховуючи положення п.14.1.175 ст. 14, п.56.18 ст.56, п. 57.2 ст.57, п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, грошові зобов`язання є неузгодженими, а тому не набувають статусу податкового боргу.

Обґрунтованих підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено.

Таким чином, зважаючи на суть спірних правовідносин та оцінивши доводи, викладенні в заяві про забезпечення позову, й надані матеріали суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення даного позову, а тому подана заява задоволенню не підлягає.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що обраний позивачем вид забезпечення позову не узгоджується і не пов`язаний із предметом поданого позову, яким є податкові повідомлення-рішення №00000/229/0901 від 21 січня 2021 року та №00000/244/0901 від 21 січня 2021 року.

Водночас згідно з пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Оскільки податкова вимога №1791-13 від 24 лютого 2021 року та можливі дії, зазначені у ній, не є предметом оскарження у цій справі згідно заявлених позовних вимог, то відсутні правові підстави для забезпечення цього позову у спосіб, про який просить позивач у поданій заяві.

З огляду на викладене та керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини» про забезпечення позову у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Земля Буковини» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк