Справа № 520/1181/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 р. Справа № 520/1181/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01 вересня 1978 року по 02 листопада 1978, з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року, до страхового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що оскаржуване рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки періоди роботи позивача на підприємстві, які пенсійним органом не зараховано до страхового стажу, підтверджені записами трудової книжки.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі відповідно до ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Згідно положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши доводи заяв по суті сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як свідчать матеріали справи, 22.10.2020 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте, рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи (а.с. 17).

В обґрунтування відмови в рішенні зазначено, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії мають чоловіки після досягнення 60 років та наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2020 року по 31.12.2020 роду - не менше 27 років.

До загального страхового стажу не враховано періоди роботи, відображений в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 13.08.1977 року, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме з 11.02.1981 року по 14.08.1984 року - неповна підстава зарахування на роботу та період з 11.01.1985 року по 21.05.1985 року - наявне виправлення в даті та номері наказу при зарахуванні на роботу.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу на ОСОБА_1 страховий стаж заявника на момент звернення склав 22 роки 4 місяці 09 днів, тоді як необхідно не менше 27 років. У зв`язку з чим відмовлено в призначенні пенсії" за віком.

Не погоджуючись із тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області не зараховано до страхового стажу періодів роботи з 01 вересня 1978 року по 02 листопада 1978, з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року, що дає право на призначення пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону № Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 , з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року позивач працював на посаді слюсаря контрольно - випромінювальних приводов та автоматики 2-го розряду, відділ 53 на державному підприємстві "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" (перейменовано в державне підприємство "Ізюмський приладобудівний завод") (а.с. 15 - 16).

Вказане також підтверджено довідкою державного підприємства "Ізюмський приладобудівний завод" № 23-910 від 30.09.2020 року (а.с. 18).

З 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року позивач перебував на посаді завідуючого профкому в Ізюмському приладобудівному заводі ім. Дзержинського.

В оскаржуваному рішенні відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року зазначено, що пенсійним органом не було зараховано до загального страхового стажу періодів роботи позивача, оскільки записи трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року - неповна підстава зарахування на роботу, з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року - наявне виправлення в даті та номері наказу при зарахуванні на роботу.

Суд не погоджується з такими твердженнями пенсійного органу, виходячи з наступного.

Згідно п.1.1 розділу І Інструкції № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.1, 2.3, 2.4 розділу ІІ Інструкції № 58).

Судом встановлено, що запис про прийняття з 11.03.1981 року позивача на посаду слюсаря контрольно - випромінювальних приводов та автоматики 2-го розряду, відділ 53 державного підприємства "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" внесено на підставі наказу № 30 від 11.02.1981 року (а.с. 16). Аналогічна інформація стосовно посади, періоду роботи позивача на відповідній посаді (з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року), даних наказу про призначення позивача на посаду (наказ № 30 від 11.02.1981 року) також містяться в довідці державного підприємства "Ізюмський приладобудівний завод" № 23-910 від 30.09.2020 року (а.с. 18).

Стосовно внесення виправлень до трудової книжки, слід також зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції).

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці (п.2.9 Інструкції № 58).

В трудовій книжці НОМЕР_2 містяться записи про зарахування позивача з 11 січня 1985 року на посаду завідуючого профкому ДП "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського", на якій він перебував до 21 травня 1985 року (з 21.05.1985 року позивача переведено з профкому до відділу 27 того самого підприємства) (а.с. 16).

В оскаржуваному рішенні пенсійний орган також наголошував на тому, що наявне виправлення в даті та номері наказу при зарахуванні на роботу. Саме з цієї підстави відмовлено в зарахуванні до страхового стажу позивачу періоду роботи з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року.

Судом встановлено, що запис про зарахування позивача з 11 січня 1985 року на відповідну посаду зроблено на підставі розпорядження №2-к від 11.01.1985 року. Номер наказу виправлено з "1-к" на "2-к". При цьому, суд звертає увагу, що Інструкція №58 надає право на внесення виправлень до записів трудової книжки. В той час якихось явних помарок, закреслень в даті та номері наказу, на підставі якого позивача зараховано на посаду з 11 січня 1985 року, трудова книжка не містить.

Крім того, зазначивши про неналежне оформлення записів трудової книжки позивача, що призвело до незарахування до страхового стажу періодів роботи, пенсійний орган лише вказав про порушення Інструкції №58, при цьому не зазначив, які саме положення вказаної Інструкції порушено при заповненні трудової книжки позивача.

Таким чином, відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію про роботу на державному підприємстві "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" (перейменовано в державному підприємстві "Ізюмський приладобудівний завод") в період з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року.

Жодних інших підстав для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи пенсійним органом не зазначено.

Суд також зауважує, що на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невиключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Зазначаючи про виникнення сумнівів щодо запису в трудовій книжці, відповідачем не наведено, які саме виникли сумніви та з яких підстав. Наявність таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Проте, всупереч зазначеному, відповідач не звертався до відповідних підприємств для отримання відповідної інформації щодо заповнення трудової книжки позивача.

Таким чином, посилання пенсійного органу стосовно неточних записів трудової книжки є необґрунтованими та не спростовують факт перебування позивача у трудових відносинах з ДП "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" (перейменовано в державне підприємство "Ізюмський приладобудівний завод") в період з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року.

За таких підстав, оскаржуваним рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року протиправно не зараховано до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання пенсійного органу зарахувати до загального страхового стажу періоди з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року роботи позивача на ДП "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" (ДП "Ізюмський приладобудівний завод").

В позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області зарахувати період з 01 вересня 1978 року по 02 листопада 1978 року, протягом якого він навчався в Ізюмському медичному училищі МОЗ УРСР (архівна довідка КЗОЗ "Ізюмський медичний фаховий коледж" ХМР від 15.01.2021 №17).

Проте, по тексту позовної заяви позивачем не обґрунтовано підстав зарахування до страхового стажу вказаного періоду. Крім того, оскаржуваним рішенням № 5495 від 23 жовтня 2020 року пенсійний орган не відмовляв в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01 вересня 1978 року по 02 листопада 1978 року. Доказів тої відмови позивач до суду також не надав.

Отже, в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою захисту прав та свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову.

Питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України не вирішуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5495 від 23 жовтня 2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу періоди з 11 лютого 1981 року по 14 серпня 1984 року та з 11 січня 1985 року по 21 травня 1985 року роботи ОСОБА_1 на державному підприємстві "Ізюмський приладобудівний завод ім. Дзержинського" (перейменовано в державне підприємство "Ізюмський приладобудівний завод").

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.