Справа № 600/1178/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1178/20-а Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

04 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька Мілк" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька Мілк" до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2020 року Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Свіженька Мілк» (далі позивач або СТзОВ «Свіженька Мілк») звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 29 липня 2020 року за №492-ДК/0171Пр/03/01-20, який видано Державним інспектором контролю за використання та охороною земель Спинул Іваном Георгійовичем керівнику СТОВ «Свіженька Мілк» Бойко Юрію Васильовичу та яким приписано в 30-ти денний термін з дня отримання припису усунути порушення земельного законодавства, шляхом звільнення частини самовільно зайнятої земельної ділянки за кадастровим номером :54:004:0013 площею 24 га.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на те, що у 2011 році прийняв спірну земельну ділянку у користування і продовжував нею користуватися, відповідно до умов Договору від 26.05.2011 року. Даний Договір не був, відповідно до закону, визнаний недійсним, а отже самовільного зайняття ним спірної земельної ділянки небуло.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками Головного управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер: :59:004:0013 загальною площею 34,6261 га. За результатами проведеного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки № 492-ДК/078/АО/10/01-20 від 29.07.2020 року, в якому (окрім іншого), зафіксовано порушення ст.125, 126 Земельного кодексу України, яке полягає в тому, що СТзОВ «Свіженька Мілк», в особі керівника ОСОБА_1 самовільно зайнято та використовується частина земельної ділянки кадастровий номер :59:004:0013 площею 24 га. Самовільне зайняття частини земельної ділянки здійснено шляхом її обробітку, посіву та вирощування сільськогосподарської культури кукурудзи (а.с.7).

29.07.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області винесено припис №492-ДК/0171Пр/03/01-20 про усунення порушень вимог земельного законодавства шляхом звільнення частини самовільно зайнятої земельної ділянки кадастровий номер :59:004:0013 площею 24 га (а.с.6)

Водночас, в матеріалах справи наявний договір від 26.05.2011 року, укладений між Державним підприємством дослідного господарства «Центральне» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Свіженька-Мілк», згідно умов якого Державне підприємством дослідного господарства «Центральне» та позивач домовились про надання платних послуг, щодо приведення земель до придатності, вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці, розміром 171 га за адресою м. Чернівці, вул.Каштанова,20 (урочище Шанці, відділок Садгора) (а.с.13)

Окрім цього, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року по справі №926/672/15 за позовом Прокурора м.Чернівці в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, яке набрало законної сили 28.03.2019 року. За результатами розгляду зазначеної справи судом встановлено, що ДПДГ «Центральне» не є користувачем земельних ділянок у встановленому законодавством порядку.

Так, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2019 року по справі № 926/672/15, зокрема, визначено наступне:

«…згідно п.1.3. статуту державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України підпорядковане безпосередньо - Буковинській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України; загальне підпорядкування - Національній академії аграрних наук України, як органу по управлінню державним майном.

25 грудня 2013 року прийнята Постанова Президії НААН України, де п.1 даної постанови про передачу землі Буковинській державній дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН постановлено: п.2 постанови Президії УААН від 30.06.1999 року (протокол №13) - скасувати, а в п.2 вище вказаної постанови зазначено, що земельні ділянки 2187,5 га. в м.Чернівці та 819 га. на території Вижницького району вирішено передати Буковинській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН.

26.03.2014 року прийнята інша постанова Президії НААН України, якою визначено п.1 постанови Президії УААН від 25.12.2013 року викласти в такій редакції: пункт 2 постанови Президії УААН від 30.06.1999 року (протокол №13) «Про створення державного дослідного господарства «Центральне» Чернівецької державної сільськогосподарської станції на самостійному балансі» скасувати в частині передачі земель Державному підприємству «Дослідне господарство «Центральне» Чернівецької державної сільськогосподарської станції Української академії аграрних наук».

Так, наведені постанови Президії НААН України від 25.12.2003 року та від 26.03.2014 року ДПДГ «Центральне» вважало незаконними та подало позов до Національної академії аграрних наук України про скасування вказаних постанов.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 12.12.2016 року у справі №910/14685/15, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Зокрема, судом встановлено, що з моменту видачі вказаних вище Державних актів на право постійного користування землею у Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України виникло право постійного користування земельними ділянками згідно з планом землекористування та в межах, встановлених зазначеним планом землекористування.

Постанова Президії Української академії аграрних наук від 30.06.1999 року, якою ДПДГ «Центральне» передано земельні ділянки, не є правоустановчим документом, що посвідчує права позивача на користування земельними ділянками. Натомість вказана постанова є рішенням органу, уповноваженого управляти майном позивача та може слугувати підставою для оформлення права користування наведеними в них землями.

ДПДГ «Центральне» не довело належними та допустимими доказами наявність права користування спірними земельними ділянками, відтак неможливим у такому випадку є захист відсутнього права користування земельною ділянкою на підставі та у відповідності до ст.152 Земельного кодексу України.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням у справі №910/14685/15 встановлено факт відсутності у ДПДГ «Центральне» права користування спірними земельними ділянками…» (а.с.37-47).

Водночас, керівник СТзОВ «Свіженька Мілк» вважає дії відповідача щодо видачі вказаного припису протиправними, а припис незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем, при видачі припису не з`ясовані всі обставини використання вказаної земельної ділянки позивачем. Зокрема зазначає про те, що позивач не був повідомлений про планову чи позапланову перевірку, останньому не надавалися жодні документи, не пояснювалися підстави такої перевірки, а також він не був присутнім під час її проведення. Крім того, у акті перевірки відсутні відомості відносно особи, яка перевіряється та місцезнаходження такої особи.

Зауважив також, що відповідачем не вжито заходів щодо з`ясування правових підстав користування земельною ділянкою, а саме те, що 26 травня 2011 року між Державним підприємством дослідного господарства «Центральне» в особі директора Новицького З.М. та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Свіженька-Мілк» укладений договір, згідно умов якого на права постійного користування належить 171 га. земельної ділянки (рілля), яка використовується для вирощування сільськогосподарських культур та знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул. Каштанова,20. З 26 травня 2011 року позивачем, відповідно до умов Договору виконанні роботи по приведенню земельної ділянки, площею 171 га. до придатності, вирощування сільськогосподарських культур. Частина земельної ділянки за кадастровим номером :54:004:0013 площею 24 га, що вказана в оскаржуваному приписі входить до предмету Договору.

Керівник СТзОВ «Свіженька Мілк» вважає, що умови договору дотримано, а відтак позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, які відображені в оскаржуваному приписі, оскільки, всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказаний договір не є належним доказом в розумінні вимог статті 73 КАС України для спростування доводів відповідача щодо самовільного зайняття земельної ділянки позивачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1-3, 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно п. «а» ч.1 та ч.2 ст.95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, с договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагент га визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.628 ЦК України регламентовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, як умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір с обов`язковим для виконання сторонами.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом випадках та порядку, визначеному законодавством. Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 26.05.2011 року між Державним підприємством дослідного господарства "Центральне" (далі - Сторона 1, ДП "Центральне" та Сільськогосподарським товариством "Свіженька мілк" (далі - Сторона 2) укладено договір, відповідно до умов п. 1.1 Договору Стороні 1 на праві постійного користування належить 171 га земельної ділянки (рілля), яка використовується для впрошування сільськогосподарських культур та знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Каштанова. 20 (урочище Шанці, відділок Соді ори).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що для забезпечення виконання Подання прокуратури Садгірського району м. Чернівці від 18.05.11 року за №118-993 вих. 11 Сторона 1 та Сторона 2 на основі даного Договору домовились про надання платних послуг щодо приведення земель до придатності, вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці, розміром 171 га.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що земельна ділянка виділяється для вирощування сільськогосподарських культур і використовується виключно по цільовому призначенню.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Сторона 2 самостійно за власні фінансові кошмі проводить роботи по покращенню стану вказаної земельної ділянки га мас право звести необхідні тимчасові споруди для своєї діяльності.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що даний договір починає діяти з 26 травня 2011 року по 21 жовтня 2021 року.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що Сторона 2 зобов`язується використовувати земельну ділянку у відповідності до умов даного Договору та утримувати її не завдаючи школи довкіллю.

Згідно умов п.7.3 Договору сторони дійшли згоди, що жодна із сторін немає права передавати свої права за даним Договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особо, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовим рішенням у справі №910/14685/15 встановлено факт відсутності у ДПДГ -Центральне» права користування спірними земельними ділянками.

Проте, спірний договір від 26 травня 2011 року, укладений між Державним підприємством дослідного господарства «Центральне» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Свіженька Мілк» не був визнаний у встановленому законом порядку недійсним, зазначену інформацію сторонами не спростовано.

Згідно з положеннями статті Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону с правомірними.

З огляду на зазначене слідує, що при укладені Договір від 26 травня 2011 року ДП ДГ «Центральне» діяло правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалось в тому числі вказаною земельною ділянкою, що підтверджується постановою президії Української академії аграрних наук «Про створення державного дослідного господарства «Центральне» Чернівецької державної сільськогосподарської станції на самостійному балансі» від 30 червня 1999 року.

Водночас, з наявної в матеріалах справи інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером інформаційної № 219392207 від 06.08.2020 про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :54:004:0013 слідує, що державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області не здійснено про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки, яка стала предметом позову.

Відповідно до положень статті 125 ЗК України право власності па земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Також, судом встановлено, та не спростовано сторонами, що умови Договору від 26.05.2011 року було дотримано, тобто позивач жодним чином не допустив порушення земельного законодавства, відображеного в приписі, оскільки, діяв у відповідності до вищезазначеного Договору. Водночас, вимоги до СТзОВ «Свіженька Мілк» про звільнення земельної ділянки, якою позивач користується у відповідності до Договору від 26.05.2011 до 13.07.2020, висунуті не були.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що рішенням Садгірського районного сулу м.Чернівців від 06.11.2020 в справі №726/1096/20, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Визнано протиправною та скасовано постанову Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Чернівецькій області Спинула Івана Георгійовича від 06.08.2020р. за №492-ДК/0170По/08/01-20 про накладення адмістративного стягнення на керівника СТОВ «Свіженька Мілк», ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 350 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Таким чином, вказаним рішенням спростовано факт самовільного зайняття СТзОВ "Свіженька Мілк" земельної ділянки площею 24 га. кадастровий номер :54:004:0013.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька Мілк" не повною мірою з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки всім обставинам, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька Мілк" задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька мілк" до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька Мілк" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 29 липня 2020 року за №492-ДК/0171Пр/03/01-20, який видано Державним інспектором контролю за використання та охороною земель Спинул Іваном Георгійовичем керівнику СТОВ «Свіженька Мілк» Бойко Юрію Васильовичу та яким приписано в 30-ти денний термін з дня отримання припису усунути порушення земельного законодавства, шляхом звільнення частини самовільно зайнятої земельної ділянки за кадастровим номером :54:004:0013 площею 24 га.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 березня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.