Справа № 500/3414/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3414/20 пров. № А/857/490/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінда О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (головуючий суддя Мірінович У.А., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення від 05.10.2020 за №1900-0321-8/15916 та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 05.10.2020 за №1900-0321-8/15916 про відмову у призначені пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 роботу: з 03.04.1986 по 03.05.1986 на посаді фельдшер - диспетчер в Чортківській центральній районній лікарні, з 23.08.1988 по 24.06.1993 на посаді фельдшера в рядах Радянської Армії, з 13.10.1994 по 10.10.2017 на посаді фельдшера в Чортківській центральній районній лікарні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення із заявою про призначення пенсії 09.09.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 05.10.2020 №1900-0321-8/15916 про відмову у призначені пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 роботу: з 03.04.1986 по 03.05.1986 на посаді фельдшер - диспетчера в Чортківській центральній районній лікарні, з 23.08.1988 по 24.06.1993 на посаді фельдшера в Радянській армії, з 13.10.1994 по 10.10.2017 на посаді фельдшера в Чортківській центральній районній лікарні. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення із заявою про призначення пенсії 09.09.2020. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській в користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІУ пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-ІV.

Однак, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що пункт 2 розділу XV Закону № 1058-ІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) був викладений на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148-VІІІ), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VІІІ питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, регулюються положеннями Закону № 1058-1V, як уже вище зазначалося.

Відповідно до пунктів 2-1, 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального захисту за умови наявності станом на 01.04.2015 спеціального стажу не менше 25 років, станом на 01.01.2016 - менше 25 років 6 місяців, станом на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.

Апелянт зазначає, що до стажу роботи, зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із внесеними змінами - Перелік).

Розділом 2 «Охорона здоров`я» вищевказаного Переліку визначено заклади, установи та посади, які дають право на пенсію за вислугу г: - зокрема - медичні персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних і закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувала трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень випробувань Держсанепідслужби та територіальних Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями) діагностичних центрів;

- медико-соціальних експертних комісій, бюро судово-медичної експертиз і провізорам, фармацевтам та лаборантам аптек, аптечних кіосків, аптечних магазинів, контрольно-аналітичних лабораторій.

Цей Перелік є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах.

Згідно із довідкою №661 від 22.03.2019, виданою Чортківським об`єднаним міським військовим комісаріатом, в період з 23.08.1988 по 24.06.1993 позивач проходив військову службу на посаді фельдшер у військовій частині №36749.

Вищезазначений період Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не зараховано до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, оскільки в довідці не зазнана інформація, що військова служба проходила в одному із закладів передбаченому у Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затверджений наказом №871 від 18.12.2013 Міністерство оборони України.

Судом першої інстанції також не було надано належної правової оцінки твердженню позивача про те, що Головним управлінням не зараховано періоди роботи з 03.04.1986 по 03.05.1986 на посаді фельдшера-диспетчер і Чортківській центральній районній лікарні та з 13.10.1994 по 10.10.2017 на посаді фельдшера в Чортківській центральній районній лікарні спеціального стажу роботи. Оскільки у відзиві на позовну заяву Головним управлінням було зазначено, що вищезазначене твердження позивача хибним та не відповідає дійсності. На підтвердження вищезазначеного надано копію розрахунку стажу із Форми РС-право, про те, що вищезазначені періоди зараховані до спеціального стажу роботи.

Також, листом Головного управління від 05.10.2020 №1900-0321- 8/15916, позивачу повідомлено, що згідно представлених документів для призначення пенсії (трудова книжка, диплом, військовий квиток, довідки та дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ) в страховий стаж враховано такі періоди: з 01.09.1982 по 03.03.1986 - навчання; з 03.04.1986 по 03.05.1986 - фельдшер-диспетчер в Чортківській центральній районній лікарні; з 10.05.1986 по 04.06.1988 - військова служба; з 23.08.1988 по 24.06.1993 - військова служба в в/ч №36749 ; з 13.10.1994 по 10.10.2017 - фельдшер в Чортківській центральній районній лікарні; з 11.10.2017 по 28.09.2018 - робота в Чортківській центральній районній лікарні; з 29.10.2018 по 19.09.2019 - отримання допомоги по безробіттю.

Згідно поданих документів, на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 02 дні. Спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років складає 23 роки 01 місяць, що є недостатнім для призначення такого виду пенсії.

Враховуючи вищезазначене, станом на 11.10.2017 , тобто, на день набрання чинності Закону України №2148 від 03.10.2017 року у позивача відсутні правові підстави для призначення пенсії за вислугою років.

Таким чином, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції зобов`язано Головне управління призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, як уже вище зазначалося призначенням пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі і призначення пенсії за вислугою років регулюються положеннями Закону № 1058-ІV, а не Законом України №1788-ХІІ.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.09.2020 позивач звернулася до відповідача зі заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону № 1788-XII. За результатами розгляду такої заяви та доданих до неї документів, відповідач свої рішенням № 1900-0321-8/15916 від 05.10.2020 відмовив позивачу у призначенні зазначеної пенсії, мотивуючи тим, що згідно поданих документів спеціальний стаж роботи позивача становить 23 роки 01 місяць, що є меншим за необхідний, тому для призначення пенсії за вислугу років підстав немає. Також зазначив, що згідно із довідкою №661 від 22.03.2019р., виданою Чортківським об`єднаним міським військовим комісаріатом, в період з 23.08.1988 по 24.06.1993 позивач проходив військову службу на посаді фельдшера у військовій частині №36749. Однак даний період не враховано до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, оскільки в довідці не зазначена інформація, що військова служба проходила в одному із закладів, передбаченому у Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затверджений наказом №871 від 18.12.2013 Міністерством Оборони України.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Приміткою 3 до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 Закону СРСР «Про державні пенсії» постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я. Постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства» (яка діяла на час проходження позивачем військової служби у лавах Збройних сил) передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

Підпунктом «г» пункту 1 Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР. Згідно Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013 № 871, медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею), медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України) віднесені до амбулаторно-поліклінічних закладів охорони здоров`я Збройних Сил України.

Відповідно до вимог даного Закону скористатись пільговим віком на пенсію можуть ті працівники охорони здоров`я, що мають необхідний стаж роботи на посадах в установах, організаціях, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, тобто умовою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію на вислугу років, періодів роботи працівників закладів і установ охорони здоров`я, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно вважав, що період військової служби в армії СРСР до 01.01.1992 підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права була неодноразово висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 738/1246/15-а, 11.12.2018 у справі № 701/1231/16-а, 06.02.2019 у справі №520/7935/17.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно копії диплому серії НОМЕР_1 виданого 03 березня 1986 року, позивач закінчив повний курс навчання у Чортківському медичному училищі за спеціальністю фельдшер, реєстраційний номер 4279. Згідно копії військового квитка, серія НОМЕР_2 , виданого 10 травня 1986 року Чортківським районним військовим комісаром із зазначенням цивільної спеціалізації - мед фельдшер, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 на посаді фельдшера у період з 23 серпня 1988 року по 24 червня 1993 року. У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_4 , заповненої 07 квітня 1986 року, внесено такі записи, а саме:

з 03.04.1986 р. по 03.05.1986 фельдшер-диспетчер в Чортківській центральній районній лікарні;

з 13.10.1994 р. по 28.09.2018 р. - фельдшер в Чортківській центральній районній лікарні.

В архівній довідці № 5074/02 від 06.11.2018 територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міноборони України містяться відомості про наказ командира в/ч 36749 від 22.08.1988 про початок проходження служби ОСОБА_1 з 23.08.1988 в обов`язках фельдшера роти, ВУС-879962, та наказ від 26 червня 1993 року про звільнення з військової служби з виключенням зі списків особового складу з 24 червня 1993 року.

Згідно довідки Чортківського об`єднаного міського військового комісаріату №31 від 18 березня 2019 року позивач з 10 травня 1986 року по 04 червня 1988 року проходив військову строкову службу та служив надстроково з 22 серпня 1988 року по 24 червня 1993 року на посаді фельдшера при ВЧ НОМЕР_3 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно вважав, що служба ОСОБА_1 в Радянській армії на посаді фельдшера з 23.08.1988 по 24.06.1993 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 при прийманні документів, орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документами про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує і засвідчує виявлені розходження.

Відповідно до вимог даного Закону скористатись пільговим віком на пенсію можуть ті працівники охорони здоров`я, що мають необхідний стаж роботи на посадах в установах, організаціях, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909. Тобто умовою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періодів роботи працівників закладів і установ охорони здоров`я, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Статтею 74 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що медичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту.

Згідно диплому серія НОМЕР_1 позивача про закінчення повного курсу навчання Чортківського медичного училища виданого 03 березня 1986 року йому присвоєно кваліфікацію фельдшер, реєстраційний номер 4279.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04 листопада 1993 року № 909 передбачає, зокрема, посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, лікувально - профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно - поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Приміткою 3 до Постанови №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства, яка діяла на час роботи позивача, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько - акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи з 03.04.1986 по 03.05.1986 - на посаді фельдшер-диспетчер в Чортківській центральній районній лікарні; з 23.08.1988 по 24.06.1993 - на посаді фельдшера військова служба в ВЧ №36749; з 13.10.1994 по 10.10.2017 - на посаді фельдшера в Чортківській центральній районній лікарні підлягають зарахуванню до спеціального стажу, а тому спеціальний стаж роботи позивача станом на11.10.2017 рік становить 27 років 11 місяців та 1 день.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки станом на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» 11.10.2017 у позивача був спеціальний стаж роботи для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - більше 27 років 6 місяців..

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року по справі № 500/3414/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. В. Ніколін
О. М. Гінда