Справа № 825/3587/15-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2021 року

м. Київ

справа № 825/3587/15-а

адміністративне провадження № К/9901/7159/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 825/3587/15-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 30 жовтня 2015 року № 3548/к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2015 року по 17 червня 2020 рік в розмірі 942541,02 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі визначеному законодавством.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року в адміністративній справі № 825/3587/15-а повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції, та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Верховний Суд, під час розгляду матеріалів касаційної скарги, поданої на процесуальну ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, констатує таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, встановлених законом.

За змістом частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

Водночас аналіз оскаржуваного судового рішення та доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Враховуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 825/3587/15-а. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіМ.В. Білак О.А. Губська О.В. Калашнікова