Справа № 540/2329/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2329/20
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» (далі ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - Митниця), в якому просило визнати протиправними та скасувати наступні рішення про коригування митної вартості товарів від 10 серпня 2020 року:

- №UA508000/2020/000085/2;

- №UA508040/2020/000152/2;

- №UA508040/2020/000154/1;

- №UA508040/2020/000155/2.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд, за проведеним аналізом доводів Чорноморської митниці Держмитслужби, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що при дослідженні митним органом документів щодо поставки імпортованих товарів, в них були виявлені розбіжності, неточності, а також вони не містили інформації щодо складових митної вартості товару.

Так, на думку скаржника, суд першої інстанції не звернув уваги на таке:

1) у наданих до митного оформлення рахунків-фактури відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця;

2) згідно інформації, наявної в коносаментах однією зі сторін інвойсу та особою, що здійснила передоплату фрахту є «GUANGZHOU MIDEA HUALING», що суперечить відомостям, заявленим декларантом в МД та товаросупровідних документах;

3) надане платіжне доручення №25 від 30.07.2020 року не містить відмітки «Проведено банком»;

4) поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF «CHORNOMORSK» відповідно до Інкотермс. Серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи. Відповідно до умов поставки CIF згідно Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. У Контракті зазначено перелік витрат, які включаються у ціну товару та згідно цього витрати на страхування не включені до вартості товару. Крім того, в інвойсі також не міститься статей витрат на страхування, що унеможливлює пересвідчитись, що страхування включено;

5) наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Резюмуючи викладене, суб`єкт владних повноважень вважав, що діяв на підставі та в межах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» є юридичною особою (), основним видом економічної діяльності якої є: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

15.07.2020 року між ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» та компанією HEFEI HUALING APPLIANCES CO., LTD, Китай укладено контракт №СН-UA-19/07/15 (далі-Контракт) на поставку «холодильного устаткування» на умовах СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного Контракту, специфікації від 19.06.2020 року №81, пакувального листа від 19.06.2020 року, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) №MDRNZKP27 від 19.06.2020 року та транспортних документів, позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Для здійснення митного оформлення товару митним брокером ФОП ОСОБА_1 (далі - Декларант) 10.08.2020 року були подані митні декларації за №№ UA508040/2020/006993, UA508040/2020/006992, UA508040/2020/006989, UA508040/2020/006996.

Відповідно до вказаних митних декларацій митна вартість товару була визначена за ціною контракту.

Разом із митною декларацією № UA508040/2020/006993 Декларант для проведення митного оформлення надав наступні документи:

- пакувальний лист від 19.06.2020 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 19.06.2020 року №MDRNZKP27;

- коносамент від 22.06.2020 року №203150969;

- автотранспортні накладні №00004664 від 07.08.2020 року, №00004665 від 07.08.2020 року;

- декларація про походження товару від 19.06.2020 року №MDRNZKP27;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-19/07/15 від 15.07.2019 року;

- банківський платіжний документ №25 від 30.07.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №81 від 19.06.2020 року;

- заява Декларанта або уповноваженої ним особи у вигляді внесення коду до митної декларації про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 10.08.2020 року;

- технічний опис від 27.02.2020 року.

Разом із митною декларацією № UA508040/2020/006992 Декларант для проведення митного оформлення надав наступні документи:

- пакувальний лист від 22.06.2020 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 22.06.2020 року №MDRNZKP79;

- коносамент від 30.06.2020 року №203151120;

- автотранспортна накладна №0004663 від 07.08.2020 року;

- декларація про походження товару від 22.06.2020 року №MDRNZKP79;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-19/07/15 від 15.07.2019 року;

- банківський платіжний документ №25 від 30.07.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №84 від 22.06.2020 року;

- заява Декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 10.08.2020 року;

- технічний опис від 27.02.2020 року.

До митної декларації № UA508040/2020/006989 Декларант для проведення митного оформлення надав наступні документи:

- пакувальний лист від 22.06.2020 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 22.06.2020 року №MDRNZKP90;

- коносамент від 22.06.2020 року №203288803;

- автотранспортна накладна №00004666 від 07.08.2020 року;

- декларація про походження товару від 22.06.2020 року №MDRNZKP90;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-19/07/15 від 15.07.2019 року;

- банківський платіжний документ №25 від 30.07.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №83 від 22.06.2020 року;

- заява Декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 10.08.2020 року;

- технічний опис від 19.02.2020 року.

До митної декларації № UA508040/2020/006996 Декларант, з метою митного оформлення надав наступні документи:

- пакувальний лист від 10.06.2020 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 10.06.2020 року №MDRNZKP17;

- коносамент від 16.06.2020 року №599899475;

- автотранспортна накладна №35211 від 07.08.2020 року;

- декларація про походження товару від 10.06.2020 року №MDRNZKP17;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-19/07/15 від 15.07.2019 року;

- банківський платіжний документ №25 від 30.07.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №85 від 10.06.2020 року;

- заява Декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 10.08.2020 року.

Митниця, перевіривши надані Декларантом документи, дійшла висновку, що заявлену митну вартість не може бути визнано за ціною договору, у зв`язку з тим, що заявлено неповні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджені.

До того ж, Митниця вважала, що Декларантом надано не повний пакет документів для підтвердження митної вартості, а ті документи, що надані містять розбіжності.

Так, у наданих до митного оформлення рахунків-фактури відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Далі, згідно інформації, наявної в коносаментах, однією зі сторін інвойсу та особою, що здійснила передоплату фрахту є компанія «GUANGZHOU MIDEA HUALING», що суперечить відомостям, заявлених Декларантом в митних деклараціях та товаросупровідних документах.

До того ж, на думку Митниці, надане платіжне доручення №25 від 30.07.2020 року не містить відмітки «Проведено банком».

Про те, що Декларантом заявлені неповні відомості про митну вартість та складові митної вартості, свідчить, на думку Митниці, обставини того, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF «CHORNOMORSK» відповідно до Інкотермс 2010, де продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття.

Позаяк, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, не надано, Митниця дійшла висновку про необхідність подання декларантом додаткових документів, а саме:

- платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- виписка з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копіч митної декларації країни відправника;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертизи організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем додатково були надані наступні документи:

- прайс-лист від постачальника (продавця);

- комерційну пропозицію.

Розглянувши додатково подані документи, митний орган вказав, що наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Зважаючи на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом «По товару можливе заниження митної вартості» відповідач здійснив порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби та встановив, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну.

У зв`язку з цим, 10.08.2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийняті наступні рішення, якими митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації:

- №UA508000/2020/000085/2;

- №UA508040/2020/000152/2;

- №UA508040/2020/000154/1;

- №UA508040/2020/000155/2.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленомурозділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3 ст. 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 ст.58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів, колегія суддів встановила таке.

Перший довід, це у наданих до митного оформлення рахунків-фактури відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 1.1. Контракту передбачено, що покупець має оплатити та прийняти «Товар» холодильне устаткування в номенклатурі, кількості та цінах, зазначених у супровідних документах.

Тому, позивач при митному оформленні товарів, окрім рахунку-фактури від 19.06.2020 року №MDRNZKP27, що не містить посилання на контракт, подав, зокрема, специфікацію №81 від 19.06.2020 року, яка містить відповідне посилання та ціни, які повністю відповідають цінам, зазначеним в рахунку-фактурі.

Також зміст Контракту містить наявність банківських реквізитів продавця компанії HEFEI HUALING CO., LTD, Китай.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтованих доводів, яким чином недолік оформлення рахунку-фактури від 19.06.2020 року №MDRNZKP27 може свідчити про заявлення позивачем неповних відомостей про митну вартість товарів.

Другий довід скаржника, це наявність в коносаментах інформації, що однією зі сторін інвойсу та особою, що здійснила передоплату фрахту є компанія «GUANGZHOU MIDEA HUALING», що суперечить відомостям, заявленим декларантом в МД та товаросупровідних документах.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів, відповідаючи на вказаний довід обґрунтовано вказав, що наявність сторони в коносаментах не впливає на числове значення товару. Так, за умовами CIF продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого порту призначення судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу.

Третій довід скаржника, складається з того, що надане платіжне доручення №25 від 30.07.2020 року не містить відмітки «Проведено банком».

Досліджуючи обґрунтованість наведеного доводу, колегія суддів установила таке.

Відмітка на платіжному дорученні «Проведено банком» стосується лише платіжних доручень переданих банку у паперовому носії. У межах спірних правовідносин, платіж було здійснено за допомогою систем дистанційного обслуговування «клієнт-Інтернет-банк», а тому вимоги п.3.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року № 216 не розповсюджується.

Відповідно до п.1.4 вказаного Положення платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо.

Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

Відповідно до п.10.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи.

Пункт 10.11 цієї Інструкції передбачає, що Банк, який обслуговує платника, здійснюючи на підставі дистанційного розпорядження платника списання коштів з його рахунку, оформляє розрахунковий документ, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає інформацію про платіж і документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів.

У межах спірних правовідносин, митному органу було надано електронний розрахунковий документ, а тому довід апеляції, що надане платіжне доручення №25 від 30.07.2020 року не містить відмітки «Проведено банком» не приймається судом апеляційної інстанції.

Наступним, четвертим доводом апеляції є те, що серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи та в умовах контракту не вказано, що вартість страхування входить до вартості товару.

Аналізуючи даний довід, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення).

Ціна CIF (CIF price) означає, що контрактна (інвойсова або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартості доставки (фрахту) до порту призначення (без розвантаження в порту) і вартості страхування товару на користь покупця.

Правова позиція з даного питання неодноразово висвітлювалась у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах за №№ 821/1617/17, 821/410/18, 821/289/18.

Останнім, п`ятим доводом апеляції є те, що наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

З цього приводу колегія суддів бажає вказати, що прайс-лист наданий позивачем додатково, на вимогу митного органу та не впливає на рівень митної вартості товару та на її складові.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» митної вартості товару судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Що стосується відомостей, які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України (далі - ЄАІС), то, на думку суду апеляційної інстанції, вони мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Так, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Суд касаційної інстанції зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17).

Окрім того, слід приділити увагу правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16).

У цьому рішенні суд вищої інстанції відзначив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що застосування відповідачем, при визначення митної вартості товару, другорядного методу (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) є протиправним.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалено у справі незначної складності, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 11.03.2021 року.