Справа № 344/11118/18
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.07.2018 року ним отримано копію постанову в справі про порушення митних правил № 1169/50000/18, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої по митній декларації № UА 500620/2017/001390 суми митних платежів, що складає 336023,97 грн. Позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням матеріальних та процесуальних норм та такою, що підлягає скасування, а дії посадової особи заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Халковського О.М. неправомірними та протиправними. Позивач зазначає, що його вина у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, не доведена, в його діях відсутній склад вказаного порушення, що підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил, а оскаржувана постанова винесена незаконно, так як він не мав на меті неправомірне зменшення розміру митних платежів, не заявляв ніяких неправдивих відомостей щодо товарів з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, та не надавав з цією ж метою митним органам документів, що містили такі неправдиві відомості, а тому оскаржувана постанова має бути визнана протиправною та скасована з закриттям провадження у справі. Також позивач вказує на те, що протокол та оскаржувана постанова складено та винесено після спливу строку на притягнення до відповідальності, передбаченого ст. 467 МК України.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули. Представник позивача подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без участі позивача, на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на вимогу ухвали суду від 11 листопада 2019 року копії матеріалів справи про порушення митних правил № 1169/50000/18.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до доповідної записки державного інспектора 1-го відділу ВОР УПМП та МВ Одеської митниці ДФС Сітнікова М.В. від 17.05.2018 року, гр. України ОСОБА_1 під час митного оформлення траснпортного засобу за № UА 500620/2017/001390 повинен був сплатити митні платежі за повними ставками, а саме: ставка мита 10 %, акциз 1,643 EUR, ПДВ 20%). Згідно до службової записки митного поста «Спеціалізований» Одеської ДФС від 08.05.2018 року № 551/15-70-69, митні платежі за МД № UА 500620/2017/001390 від 10.05.2017 року повинні складати 163089,84 грн., різнпиця митних платежів склала 112 007,99 грн. (а.с. 52).

14.05.2018 відносно ОСОБА_1 посадовою особою Одеської митниці ДФС - інспектором 1-го відділу ВОР УПМП та МВ Одеської митниці ДФС Сітніковим М.В. складено протокол про порушення митних правил за ст. 485 МК України (а.с. 53).

З пояснень ОСОБА_2 , наданими 11.05.2018 року інспектору Одеської митниці ДФС вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПП «Едванс», в обов`язки якої входить оформлення митних декларацій. При подачі до митного оформлення МД № UА 500620/2017/001390 йому не було відомо, що гр. ОСОБА_1 раніше, у 2017 році, скористався преференцією за законом від 31.05.2016 року № 1389-VIII (а.с. 57).

У відповідності до оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил № 1169/50000/18 від 20.06.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої по МД № UА200010/2017/41038 суми платежів, що складає 336023 грн. 97 коп (а.с.7-9. 64-65).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 21.04.2017 року із США до Одеського морського торгівельного порту в зону діяльності Одеської митниці ДФС на судні закордонного плавання «ZIМ SHEKOU» за коносаментом № ZIMUNYC918969/0860, у контейнері САIU9223218 під митним контролем надійшов легковий транспортний засіб. 10.05.2017 року директором ПП «Едвансс» гр. України ОСОБА_2 , який діє на підставі договору доручення № 67 від 18.04.2017 року, була виготовлена та подана до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ», яка була прийнята та зареєстрована за номером UА500620/2017/001390. В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці ДФС були надані: коносамент від 03.04.2017 року № ZIMUNYC918969/0860, інвойс від 09.02.2017 року № 0902-01, наряд від 21.04.2017 року № 266/4, висновок СПД « ОСОБА_3 » № 259 від 20.04.2017 року, сертифікат на транспортний засіб « CERTIFICATE OF TITLE » від 19.10.2017 року № 92 та інші товаросупровідні і комерційні документи. Відповідно до інформації, зазначеної у МД № UА500620/2017/001390 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем легкового транспортного засобу є компанія «Mega avto» (США), а покупцем та одержувачем є гр. України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Відповідно графи 31 МД № UА500620/2017/001390 було заявлено товар «автомобіль легковий пасажирський, що був у використанні/ 1 шт.; марка автомобіля «Ford», модель автомобіля - Fusion titanium. Номер кузова (VIN 3 НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . номер шасі - нема даних, загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія - 5, призначення автомобіля - для перевезення людей по дорогам загального користування, номер двигуна - нема даних, двигун внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом (бензин), робочий об`єм циліндрів двигуна - 1999 смЗ, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення - 2014 р., модельний рік - 2014. Тип кузова - седан 4D . Авто має ознаки експлуатації та пошкодження, а саме: передні крила, капот, фари передні, бампер у сборі, решітка радіатора, подушка безпеки водія. Торгівельна марка - «Ford», країна виробництва - МХ, Мексика, код товару УКТ ЗЕД визначено та заявлено (ставка мита 10%, акциз 0,267 EUR, ПДВ 20%). Вартість вказаного автомобіля заявлена в сумі 3440 доларів США (відповідно до інвойсу компанії «Меgа аvtо» від 09.02.2017 року № 0902-1). Згідно Закону України від 31.05.2016 року №1389-УІІІ «Про внесення зміни до підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів» під час митного оформлення транспортного засобу за МД № UА500620/2017/001390 було застосовано преференцію 172. Митні платежі за автомобіль по МД № UА500620/2017/001390 було нараховано та сплачено в сумі 51081,85 грн. В ході перевірочних заходів стосовно митного оформлення транспортних засобів, які у 2017 році були оформлені іншими митницями за преференцією 172 було встановлено, що гр. України ОСОБА_1 у Івано-Франківській митниці ДФС вже було застосовано преференцію 172 під час митного оформлення траснпортного засобу «Jеер Сheroкее» за МД UA200010/2017/41038. Тобто, гр. України ОСОБА_1 під час митного оформлення траснпортного засобу за № UA 500620/2017/001390 повинен був сплатити митні платежі за повними ставками, а саме: ставка мита 10%, акциз 1,643 EUR, ПДВ 20%. Згідно до службової записки митного поста «Спеціалізований» Одеської митниці ДФС від 08.05.2018 року № 551/15-70-69, митні платежі за МД UA500620/2017/001390 від 10.05.2017 року повинні складати 163089,84 грн., різниця митних платежів склала 112007,99 грн.

У постанові вказано, що гр. України ОСОБА_1 , в порушення вимог Закону України від 31.05.2016 №1389-VIII «Про внесення зміни до підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів» були вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобори митних платежів у сумі 112007,99 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Відповідно до ст. 485 МК України за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу.

Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе тільки за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості».

Отже, відповідальність за ст. 485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вказав неправдиву інформацію або ж надав органам доходів та зборів документи, в яких містяться відомості, що не відповідають дійсності.

Вказана позиція щодо ст. 485 МК України міститься у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, згідно якого: «для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у ч. 1 ст. 9 КУпАП та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для притягнення особи до відповідальності за невірну класифікацію товарів за кодом УКТ ЗЕД для митних цілей необхідна поряд з іншим наявність в особи спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно статтей 416, 417, 418 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Взаємовідносини митного брокера з особою, якою він представляє, визначаються відповідним договором.

Встановлено, що митна декларація UA 500620/2017/001390 подана до митних органів представником декларанта - директором ПП «Едвансс» ОСОБА_2 , який є агентом з митного оформлення.

Наявні матеріали справи свідчать, що позивач не подавав до митного органу будь-яких документів для митного оформлення за митною декларацією № UA 500620/2017/001390, адже усі митні формальності за вказаною декларацією він імені позивача здійснені митним брокером ОСОБА_2 .

Частина 1 ст. 495 МК України, визначає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Отже, судом установлено, що в діях позивача відсутній умисел на вчинення протиправних дій, що є обов`язковим елементом порушення митних правил, за що передбачена визначена у ст. 485 МК України відповідальність.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України справи про порушення митних правил, згідно із статті 522 МК України органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2018 року (справа №490/7096/16-а) визначив, що правопорушення за статтею 485 МК України, що полягає у заявленні неправдивих відомостей у митній декларації та поданні документів, що містять такі відомості, не має характер триваючого і тому адміністративне стягнення за таке порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня його вчинення. «Правильною є оцінка щодо характеру інкримінованого позивачу правопорушення, яке (а саме такий варіант його об`єктивної сторони як факт заявлення неправдивих відомостей у митній декларації та подання відповідних документів) не є триваючим, у зв`язку з чим строк накладення адміністративного стягнення починається з моменту його вчинення. Відтак накладення адміністративного стягнення поза межами шестимісячного строку з моменту подання митної декларації та відповідного пакету документів є окремою підставою для висновку про протиправність спірної постанови».

Відтак, зазначене порушення митних правил не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється із поданням митної декларації контролюючому органу та/або документів, що містять неправдиві відомості, а відтак, на підставі наведених вище положень ч. 1 ст. 467 МК України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через шість місяців з дня його вчинення.

Як слідує з матеріалів справи, про факт декларування відповідачу, як контролюючому органу, на який покладено обов`язок контролю за правильністю визначення вартості автомобіля, стало відомо в момент прийняття відповідної митної декларації до митного оформлення від 10.05.2017 року.

Отже, на момент прийняття оскаржуваної позивачем постанови - 20.06.2018 року у справі про порушення митних правил, шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності позивача сплинув.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначав, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог і протиправність дій відповідача, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись положеннями Конституції України, Митним кодексом України, статтями 2, 5-12, 18, 71-77, 94, 139, 161-162, 229, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправними дії заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Халковського О.М. щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил № 1169/50000/18 від 20.06.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1169/50000/18 від 20.06.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2021 року.