Справа № 420/8786/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8786/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Масін О.В. (представник за ордером)

відповідач: Коліогло П.П. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» (65028, м.Одеса, вул. Болгарська,1 ; ), товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАНТЕЙ» (65069, м. Одеса, просп. Добровольського, 84-А; ) про скасування податкового повідомлення-рішення № -1554 від 15.05.2020р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1554 від 15.05.2020р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.08.2003р. між позивачем та Одеською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2510 кв.м, а саме: земельної ділянки площею 568 кв.м, кадастровий номер :13:014:0010, терміном на 49 років для будівництва, експлуатації та обслуговування центру побутових послуг (в тому числі терміном на 1 рік - для будівництва); земельна ділянка площею 1942 кв.м, кадастровий номер :13:014:0011, терміном на 1 рік - на період будівництва, та ТОВ «Обрій» укладено договір купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва № 11/22, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , який рішенням Господарського суду Одеської області від 13.05.2009р. у справі № 17/69-09-2170 визнано дійсним. Позивач вважає, що де-факто користування ним орендованою земельною ділянкою припинилось з 22.11.2004р. (з моменту укладення договору купівлі продажу від 24.11.2004 р.); де-юре право користування орендованою земельною ділянкою припинилось відповідно до рішення Одеської міської ради № 2713-VII від 08.11.2017р. Проте, з 08.10.2017р. сторона орендодавця не вчиняє дій щодо оформлення розірвання договору оренди землі (шляхом укладання відповідної угоди) та ухиляється від вчинення вказаних дій. Водночас, орендодавець протиправно продовжує здійснювати нарахування орендної плати.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 49341/20 від 20.11.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що з урахуванням приписів п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору. Згідно договору від 02.10.2003 р., укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 № 05 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 568 кв.м для експлуатації та обслуговування центру побутових послуг, нормативна оцінка станом на 06.07.2003р. становить 304688,90 грн., щорічна сума до сплати 10183,02 грн. Керуючись ст. 24 Закону України «Про оренду землі», ст. 288 ПК України, Департамент комунальної власності щорічно до 01 лютого надає інформацію до Головного управління ДПС в Одеській області по договорам оренди на поточний рік та інформує про внесені зміни до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 01 числа місяця, що настає за місяцем, в якому відбулись зазначені зміни. Відтак, на думку відповідача, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1554 від 15.05.2020р. про нарахування ОСОБА_1 орендної плати з фізичних осіб за 2020р. на загальну суму 10183,01 грн. прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Ухвалою від 28.09.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.11.2020 р. клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про продовження строку для подачі відзиву задоволено; встановлено відповідачу 5-денний строк на подання відзиву з дня отримання ухвали суду.

Ухвалою суду від 19.11.2020р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 17.12.2020 р.

Ухвалою суду від 17.12.2020 р. відкладено підготовче засідання по справі на 13.01.2021 р.

Ухвалою суду від 13.01.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі тна тридцять днів; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ТОВ «ОБРІЙ», ТОВ «АЛАНТЕЙ»; відкладено підготовче засідання по справі на 04.02.2021 р.

Ухвалою суду від 04.02.2021 р. підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.02.2021р. 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримавпозовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та завчасно.

Згідно ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2003р. між ОСОБА_1 (орендар) та Одеською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2510 кв.м, а саме: земельної ділянки площею 568 кв.м, кадастровий номер :13:014:0010, терміном на 49 років для будівництва, експлуатації та обслуговування центру побутових послуг (в тому числі терміном на 1 рік - для будівництва); земельна ділянка площею 1942 кв.м, кадастровий номер :13:014:0011, терміном на 1 рік - на період будівництва, для благоустрою та озеленення прилеглої території. 24.11.2004 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Обрій» укладено договір купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва № 11/22, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 13.08.2013р., зареєстровано у книзі договорів оренди землі 02.10.2003р. за № 05 (а.с. 5-8).

Як зазначено позивачем, 22.11.2004р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Обрій» укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва №11/22, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.05.2009р. у справі № 17/69-09-2170 договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва №11/22 від 22.11.2004р., укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Обрій» визнано дійсним; визнано за ТОВ «Обрій» право власності на обєкт незавершеного будівництва центр побутових послуг із торговельними приміщеннями (готовністю 50%), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 568,0 кв.м., кадастровий номер 130140010.

08.11.2017р. Одеською міською радою прийнято рішення №2713-VII «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Одеською міською радою» та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 шляхом його розірвання», у п. 1 якого визначено розірвати договір оренди землі, укладений між Одеською міською радою та СПД - фізичною особою ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, загальною площею 0,2510 га (кадастровий номер :13:014:0010) за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений 13.08.2003р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. в реєстрі за № 9502 та зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 02.10.2003 за №05, шляхом його розірвання (а.с. 9).

02.09.2019р., 11.03.2020р. позивач звертався до Одеської міської ради з проханням щодо укладення додаткової угоди про розірвання вищевказаного договору оренди землі на виконання рішення Одеської міської ради №2713-VII від 08.11.2017р. (а.с. 11-12).

15.05.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1554, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за період 2020 р. у розмірі 10183,01 грн. (а.с. 15).

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням податкового органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить його скасувати.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.16.1.2, 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

За змістом ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно пп. 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ЗК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (пп. 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ЗК України).

За приписами пп.14.1.147 п.14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Пунктом п. 288.3 ст. 288 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно положень п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

З урахуванням п.288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За приписами пп. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»).

Системний аналіз наведених приписів свідчить, що орендна плата за земельні ділянки державної чи комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати податковому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний податковий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Питання стосовно припинення договору оренди землі і наслідків припинення або розірвання такого договору унормовані статтями 31 та 34 Закону №161-XIV, за змістом яких договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 2, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Положення ст.120 ЗК України кореспондують з положеннями статті 377 Цивільного кодексу України, з яких вбачається, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 31 ЗК України договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

При цьому з огляду на пріоритетність застосування у спірних правовідносинах норм Податкового кодексу України перед нормами інших галузей права у регулюванні податкових правовідносин, недотримання норм земельного, цивільного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок (припинення цього права) не впливає на права та обов`язки платників у сфері оподаткування.

Згідно із ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2510 кв.м, а саме: земельної ділянки площею 568 кв.м, кадастровий номер :13:014:0010, терміном на 49 років для будівництва, експлуатації та обслуговування центру побутових послуг (в тому числі терміном на 1 рік - для будівництва); земельна ділянка площею 1942 кв.м, кадастровий номер :13:014:0011, терміном на 1 рік - на період будівництва, для благоустрою та озеленення прилеглої території, укладений між 13.08.2003р. між ОСОБА_1 (орендар) та Одеською міською радою (орендодавець) на час виникнення спірних правовідносин та на теперішній час є чинним.

08.11.2017р. Одеською міською радою прийнято рішення №2713-VII «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Одеською міською радою» та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 шляхом його розірвання» (а.с. 9).

Заходів щодо державної реєстрації припинення права оренди землі позивачем проведено не було, у зв`язку з чим позивач входив до переліку орендарів, з якими укладено договір оренди землі комунальної власності Одеською міською радою.

Вказаний перелік органами місцевої влади надається до податкового органу. На підставі наведеного позивачу сформовано податкове повідомлення-рішення № -1554 від 15.05.2020р. з орендної плати з фізичних осіб у сумі 10183,01 грн. (а.с. 15).

Статтею 20 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Момент укладення договору передбачений у ст.640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

Можна зробити висновок, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі №322/1178/17.

Отже, права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації.

Тобто припинення права оренди землі набирає чинності з моменту проведення державної реєстрації у відповідному державному реєстрі згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Доводи позивача про те, що ним фактично не використовується орендована ділянка, а права на об`єкт нерухомості, що на ній розташований, перейшли до ТОВ «ОБРІЙ», ТОВ «АЛАНТЕЙ» та останні сплачують орендну плату за землю, а орендодавець не вчиняє дій з приводу підписання додаткової угоди з позивачем щодо розірвання договору оренди землі, суд в межах спірних правовідносин вважає необґрунтованими, оскільки вимоги щодо розірвання договору оренди землі не є предметом спору у даній справі та не розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, додаткова угода про розірвання вищевказаного договору оренди землі не укладалась. Доказів звернення до суду з вимогами про розірвання договору оренди землі в судовому порядку позивачем до суду не надано, відтак зазначений договір оренди земельної ділянки з урахуванням приписів п. 288.1 ст. 288 ПК України є підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на приписи ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та висновки Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі №909/560/17, від 07.11.2018р. у справі № 910/20774/17, оскільки останні не є релевантними у контексті спірних правовідносин, враховуючи, що предметом розгляду у вказаних справах були спори про розірвання договору оренди земельної ділянки та про визнання правовідносин за договором оренди земельної ділянки припиненими, які розглянуто в порядку господарського судочинства.

Позивачем не надано до суду належних доказів припинення земельних орендних правовідносин чи то у добровільному порядку за згодою сторін, за їх волевиявленням, чи у встановлених законодавством випадках на вимогу однієї з сторін за рішенням суду незалежно від волевиявлення іншої сторони, в тому числі й органу місцевого самоврядування, як органу розпорядження землею.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № -1554 від 15.05.2020р. прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними, передчасними та необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» (65028, м.Одеса, вул. Болгарська,1 ; ), товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАНТЕЙ» (65069, м. Одеса, просп. Добровольського, 84-А; ) про скасування податкового повідомлення-рішення № -1554 від 15.05.2020р., - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.03.2021 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.