Справа № 260/3509/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/3509/20 пров. № А/857/370/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року ( суддя Рейті С.І., ухвалене в м. Ужгороді) у справі № 260/3509/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу вказаного Управління (10.07.2019 року)

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки. Зобов`язано Західне регіональне управління (І категорії) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу - 10.07.2019 року. Стягнуто з Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що відповідач не тільки порушив права Позивача - як учасника бойових дій, а також і не подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, що беззаперечно свідчить про недобросовісність поведінки відповідача і його байдуже ставлення до виконання покладених на нього законом обов`язків. Вказує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень діяти правомірно й утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин. Окрім цього зазначає, що незважаючи на те, що суд першої інстанції дійсно розглянув дану типову справу у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб, зазначена обставина жодним чином не може бути підставою для суттєвого зменшення розміру таких витрат (за виключенням участі адвоката у судових засіданнях на суму 1 000,00 грн.), які обґрунтовано понесені Позивачем, оскільки і в цьому випадку (типовість справи і її незначна складність) захист порушених прав й інтересів Позивача був би неможливий без наданих адвокатом послуг: вивчення документів, перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики, надання консультації, підготовка позовних матеріалів й процесуального документу - клопотання про приєднання доказів. Відтак, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про надмірний розмір заявлених до стягнення витрат на адвоката є помилковими й необгрунтованими.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх необгрунтованими та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат по справі №260/3509/20.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Представник апелянта у клопотанні, яке надійшло на електронну адресу суду 01.03.2021 просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В частині задоволення позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо цієї частини судового рішення не перевіряються.

Що стосується розподілу судових витрат на правничу допомогу колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 3,4 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведені положення ст. 134 КАС України, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Частиною 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому як вірно зазначено судом першої інстанції, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з метеріалів справи, представником позивача на обґрунтування розміру наданої правничої допомоги у даній справі долучено докази понесення судових витрат, а саме: копія договору про надання правничої допомоги № 24 від 20.10.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Розман С.Ю.; опис наданих адвокатом послуг згідно з укладеним з клієнтом ОСОБА_1 договором від 20.10.2020 року № 24 про надання правничої допомоги, відповідно до якого загальна сума витрат, понесених позивачем на правову допомогу становить 10000,00 грн., а саме: вивчення наданих клієнтом документів (1 год.) 1000,00 грн., перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики (2 год.) 2000,00 грн., надання консультації клієнту (1 год.) 1000,00 грн., підготовка позовної заяви і подання її до суду (4 год.) 4000,00 грн., підготовка заяв з процесуальних питань (клопотань, відповідей на відзив тощо) (1 год.) 1000,00 грн., участь у судових засіданнях (1 год.) 1000,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 12 від 22.10.2020 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи те, що дана справа за ознаками є типовою справою та відповідає ознакам, викладеним Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 16.05.2019 року та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18, суть виконаних послуг в рамках договору про надання правничої допомоги від 20.10.2020 року № 24, то сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000 грн. є надмірною.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на ту обставину, що розгляд даної адміністративної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відтак безпідставним є посилання адвоката на надання послуг, як участь у судових засіданнях.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що включення витрат на вивчення судової практики є необгрунтованим (1 год. роботи вартістю 1000,00 грн.), оскільки в абзацах 13,14 та 15 позовної заяви на обґрунтування позовних вимог адвокат посилається лише на рішення однієї судової справи із судової практики у даній категорії справ. А відтак твердження адвоката про те, що останнім для обґрунтування позовних вимог проаналізовано та вивчено значний масив судової практики та законодавчої бази з наведеної категорії справ є безпідставним, оскільки посилання на законодавчі та підзаконні акти міститься в названій судовій практиці.

Також апеляційний суд зазначає, що завищеною є вартість складання позовної заяви та підготовка і подання її до суду (4000,00 грн), оскільки вона є незначної складності, не потребувала детального вивчення великого обсягу судових рішень тому, що по даному предмету спору вироблена усталена судова практика, а також в даній категорії справ наявна зразкова справа, а сама позовна заява складена лише на трьох сторінках.

Відтак, вірний є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності, у розмірі 1000,00 грн.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 260/3509/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 10.03.2021