Справа № 120/3909/20-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3909/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

11 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року (ухвалене у м. Вінниці 23.10.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 1.20 рішення 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради за №2109 від 27.12.2019, яким скасовано пункт 1.19 даного рішення, відповідно до якого ОСОБА_1 , надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0093 га на АДРЕСА_1 у короткострокову оренду строком на 4 роки 10 місяців для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 30.03.2018 на пленарному засіданні Вінницької міської ради прийнято рішення надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Вінниці ОСОБА_2 земельну ділянку на АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 100 кв.м. у власність для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні. Отже, є чинним та обов`язковим до виконання, прийняте в установленому законом порядку рішення на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель комунальної власності. Вказане рішення не скасовано у встановлено законом порядку, тому є чинним та обов`язковим до виконання. У зв`язку з прийнятим рішенням, виник інтерес стосовно оформлення права на земельну ділянку та оформлення у відповідної проектної документації, що, в свою чергу, тягне матеріальні витрати вказаної особи на їх виготовлення. У випадку задоволення заяви позивача стосовно надання відповідного дозволу, міська рада не могла не взяти до уваги той факт, що нею прийнято п.1.3. рішення від 30.03. 2018 №1132 (яким було надано дозвіл на складання проекту землеустрою на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 ), тому оскаржуване рішення є обґрунтованим та прийнятим у встановленому порядку.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у березні 2019 році ОСОБА_1 звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , площею 0,0093 га за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 .

26.04.2019 на 40 сесії 7 скликання Вінницькою міською радою прийнято рішення №1740, яким відповідно до п.2 додатку №2 відмовлено ОСОБА_1 у наданні такого дозволу, у зв`язку із тим, що п.1.3. рішення Вінницької міської ради від 30.03.2018 року №1132 було надано дозвіл на виготовлення складання проекту землеустрою на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 .

Вважаючи протиправним п. 2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, що залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року, у справі № 120/1491/19-а позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано п.2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019 №1740, зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,0093 га, за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 не переданих у власність та користування для розширення території для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд для передачі в оренду.

27.12.2019 рішенням 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради за №2109 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, встановлення земельного сервітуту" пунктом 1.19 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Вінниці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0093 га у короткострокову оренду строком на 4 роки 10 місяців для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності.

Пунктом 1.20 вказаного рішення від 27.12.2019 скасовано п.1.19 з підстав відкриття касаційного провадження Верховним Судом від 06.11.2019 у справі №120/1491/19-а за скаргою Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, з урахуванням положень статті 59 Закону України, правової позиції висвітленої в рішенні Конституційного Суду №7-рп/2009 від 16.04.2009 та Закону України "Про місцеве самоврядування".

Позивач вважає протиправним пункт 1.20 рішення 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 27.12.2019 за №2109, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що п. 1.20 рішення 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 27.12.2019 за №2109 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, встановлення земельного сервітуту" не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статтеі 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша статті 117 ЗК України).

За приписами частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства мають право звернутися з відповідним клопотанням, надавши необхідні документи. При цьому, ЗК України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України. Зокрема, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Встановлено, що позивач в березні 2019 році звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , площею 0,0093 га за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Вінницькою міською радою 26.04.2019 на 40 сесії 7 скликання прийнято рішення №1740, яким відповідно до п. 2 додатку №2 відмовлено у наданні такого дозволу, у зв`язку із тим, що п. 1.3. рішення Вінницької міської ради від 30.03.2018 року №1132 було надано дозвіл на виготовлення складання проекту землеустрою на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, що залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року, у справі № 120/1491/19-а позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано п. 2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019 №1740, зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,0093 га, за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 не переданих у власність та користування для розширення території для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд для передачі в оренду.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року касаційну скаргу Вінницької міської ради залишено без задоволення. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року по справі №120/1491/19-а залишено без змін.

У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що відмова Вінницької міської ради в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що рішенням Вінницької міської ради №1132 від 30.03.2018 надано дозвіл на складання проекту землеустрою на дану ділянку ОСОБА_2 , не ґрунтується на нормах статті 118 ЗК України, оскільки не містить встановлених цією статтею підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Таким чином, суди правильно зазначили, що не може бути підставою відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надання дозволу на розробку проекту землеустрою на ту ж саму земельну ділянку іншій особі.

Також зазначено, що аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 №463/3375/15-а.

Також у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 вказано, що судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка, на яку бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 і земельна ділянка, стосовно якої рішенням Вінницької міської ради №1132 від 30.03.2018 надано дозвіл на складання проекту землеустрою ОСОБА_2 є різними земельними ділянками, хоча і знаходяться у близькості одна від одної.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи відповідача про те, що на бажану позивачем земельну ділянку вже надано дозвіл іншій особі - ОСОБА_2 , та те, що у останньої у зв`язку з прийнятим рішенням, виник інтерес стосовно оформлення права на таку земельну ділянку.

Апеляційний суд також наголошує, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, визначено невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тому, не може вважатись законним та обґрунтованим скасування відповідачем згідно спірного пункту 1.20 рішення 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради за №2109 від 27.12.2019 пункту 1.19 цього ж рішення з підстави відкриття 06.11.2019 Верховним Судом касаційного провадження за скаргою Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі №120/1491/19-а, адже діюче законодавство не містить такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

До того ж, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не вказує на обставини, які не дають змогу надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, що у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України є обов`язковою умовою при прийнятті рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування пункту 1.20 рішення 48 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 27.12.2019 за №2109 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, встановлення земельного сервітуту".

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.