Справа № 464/104/16-ц
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року справа №464/104/16-ц

зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

представника позивача Нездійминоги А.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Беня Б.З.,

третьої особи Перун (Агеєвої) Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Львівське комунальне підприємство Житловик-С, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про демонтаж самочинно розширеної частини балкона, -

в с т а н о в и в:

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 демонтувати самочинно розширену частину балкона у будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 20.04.2016 Сихівський районний суд м. Львова закрив провадження у справі.

Ухвалою від 30.08.2016 Апеляційний суд Львівської області ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

12.04.2017 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою скасував ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20.04.2016 й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30.08.2016, а справу передав до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Рішенням від 22.05.2018 Сихівський районний суд м. Львова позов задовольнив.

Постановою від 07.05.2019 Львівський апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишив без змін.

31.07.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постановою від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.05.2018 та постанову Львівського апеляційного суду від 07.05.2019 скасувала, провадження у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Львівське комунальне підприємство Житловик-С, ОСОБА_3 про демонтаж самочинно розширеної частини балкона закрила.

Ухвалою від 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду передала справу для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Матеріали справи надійшли до Львівського окружного адміністративного суду 02.06.2020.

Ухвалою від 09.06.2020 суддя прийняв справу до розгляду.

Ухвалою від 23.09.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 30.11.2020 суд залучив Агеєву Тетяну Олександрівну третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Львівське комунальне підприємство Житловик-С, ОСОБА_3 про демонтаж самочинно розширеної частини балкона.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі самочинно розширили балкон на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Власник, який має на меті здійснити переобладнання, перепланування, перебудову чи добудову належного йому на праві власності нерухомого майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, повинен попередньо звернутись до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення відповідних робіт. 25.11.2014 міжвідомча комісія Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради розглянула заяву Львівського комунального підприємства «Житловик-С» та встановила, що оскільки розширення балкона у будинку виконане без погодженої проєктної документації та дозволу органу місцевого самоврядування, самочинно розширену частину балкона треба демонтувати, привівши його розміри та конструкцію до попереднього стану. 11.12.2014 голова Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради видав розпорядження № 480 «Про самочинне перепланування приміщень у житловому будинку АДРЕСА_1 із розширенням балкона», яким зобов`язав відповідачів демонтувати самочинно розширену частину балкона. Проте, незважаючи на неодноразові попередження, відповідачі це розпорядження не виконали.

Також представник позивача просить взяти до уваги положення п.8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2009 № 295, згідно з якими при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно-планувальними завданнями. При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено, окрім іншого, улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління. Чинним законодавством передбачено одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. Відсутність згоди на вказане будівництво підтверджується скаргами третьої особи співвласника будинку ОСОБА_3 на адресу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що відповідач є співвласником будинку АДРЕСА_1 , в якому є три квартири. Вказаний будинок знятий з балансу Львівської міської ради у 2003 році, земля для обслуговування будинку приватизована у 2009 році. Відповідач зазначає, що будинок перебуває в аварійному стані, дерев`яне перекриття між першим та другим поверхом фактично згнило та почало обвалюватись. Відповідачами за власний кошт проведені роботи по зміцненню перекриття між першим та другим поверхом, які полягали у залиттю залізобетонного перекриття. З часу завершення цих робіт небезпеки обвалу немає. При проведенні вказаного ремонту перекриття укріплено також основу балкону, внаслідок чого площа балкону збільшилась з 0,8 м.кв. до 5.3 м.кв. Під балконом вікон немає, є вхід до сусідів, тому балкон виступає фактично дашком для входу сусідів. Основа балкона є єдиним цілим перекриттям між поверхами, а тому будь-які дії зі зміни балкону загрожують цілісності будинку. Додатково вказує, що вже заплатила штраф за самочинне розширення частини балкону, а рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 у справі №464/2086/16-ц визнано право власності на належну їй квартиру з розширеним балконом.

Також відповідач зазначає, що відповідно до чинного законодавства та судової практики демонтаж є крайнім засобом і може бути застосований лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови (якщо вона не відповідає вимогам ДБН). У спірному випадку земля приватизована, вимоги ДБН дотримані, підстав для демонтажу немає. Позивач не зазначив жодної із підстав для знесення самочинного будівництва, передбачених статею 376 Цивільного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Житловик-С» подала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідачі самовільно здійснили розширення частини балкону АДРЕСА_2 , а саме збільшили його площу з 0,8кв.м. до 5,3кв.м. Третя особа надсилала відповідачам попередження про необхідність відновлення квартири до попереднього стану, проте відповідачі необхідних дій по відновленню не вчинили. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 демонтувати самочинно розширену частину балкона у будинку АДРЕСА_1 .

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснень на позовну заяву не подала.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Просили суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Просила суд відмовити в задоволенні позову повністю

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Львівське комунальне підприємство Житловик-С та ОСОБА_3 явку представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Житловик-С» знаходиться будинок АДРЕСА_1 , співвласниками якого є відповідачі, що підтверджується довідкою Львівського комунального підприємства «Житловик-С» з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 03.12.2015 № 2604.

Відповідачі на праві спільної власності мають 26/50 частин будинку, що включає, зокрема, балкон площею 0.8 кв.м. За ОСОБА_3 оформлене право спільної сумсісної власності на 11/50 частин будинку.

Наказом Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків» №60-Д від 02.12.2003 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знято з балансу міської ради та передано власникам приватизованого житла.

В подальшому, наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_3 -с від 12.07.2007 оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 198,3 кв.м в таких частках: ОСОБА_4 право приватної власності на 13/50 частин житлового будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право приватної спільної сумісної власності на 11/50 частин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної спільної сумісної власності на 26/50 частин житлового будинку, що включає, зокрема, балкон, площею 0,8 кв.м.

Суд встановив, що відповідачі здійснили добудову (розширення) до балкону, збільшивши його площу з 0,8 кв.м до 5,3 кв.м., що підтверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи.

На підставі підпункту 20.2.2 Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011, якими встановлено відповідальність передбачену статею 150 КУпАП (порушення правил експлуатації житлових будинків, житлових приміщень та інженерного обладнання, псування житлових будинків, житлових приміщень, їх обладнання та елементів благоустрою внаслідок поводження з ТПВ, зокрема самовільне переобладнання та перепланування житлових будинків, житлових приміщень, балконів і лоджій, використання їх не за призначенням) відповідача ОСОБА_1 постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації №204 від 06.08.2015 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 51 грн. Штраф відповідач сплатила.

11.12.2014 голова Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради видав розпорядження № 480 «Про самочинне перепланування приміщень у житловому будинку АДРЕСА_1 із розширенням балкона», яким зобов`язав відповідачів демонтувати самочинно розширену частину балкона, оскільки таке розширення виконане без погодженої проектної документації, розрахунку несучої здатності конструкцій будинку та дозволу органу місцевого самоврядування.

Не погодившись із вказаним розпорядженням, відповідачі звернулись до позивача з метою отримання дозволу на здійснення добудови до балкона. Однак листом № 34-78 від 20.01.2016 позивач повідомив, що для розгляду питання розширення балкона необхідно подати документи згідно із переліком, серед яких, зокрема, завірена нотаріально або директором підприємства згода співвласників земельної ділянки (за наявності) та згода сусідніх землекористувачів (у разі якщо самовільно збудований (реконструйований) об`єкт розміщений на спільній мережі), або згода власників/співвласників квартири в будинку (за необхідності).

Відповідачі не змогли оформити збільшення площі балкона в адміністративному порядку.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 у справі №464/2086/16-ц за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на частку АДРЕСА_4 , що складається з: на другому поверсі: житлова кімната - 18.3 кв.м (позначена у технічному паспорті 3-1), житлова кімната - 16.4 кв.м (позначена 3-2), кухня - 10.6 кв.м (позначена 3-3), ванна - 4.9 кв.м (позначена 3-4), коридор - 5.3 кв.м (позначений 3-5), кладова - 3.2 кв.м (позначена 3-6), вбиральня - 1,4 кв.м (позначена 3-7), балкон 5,3 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м (позначена І), житлова кімната площею 11,6 кв.м (позначена 3-9), сходова клітка площею 2.5 кв.м (позначена І), підвал 14.7 кв.м; у спільному користуванні приміщення 0.8 кв.м. (І) 9.6 кв.м. (ІІІ), між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал 14.7 кв.м між квартирами №№ НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.10.2017, яким задоволено апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

З огляду на те, що відповідачі не виконали вимоги розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.12.2014 № 480 про усунення виявленого самочинного перепланування балкона в будинку, що підтверджується актом від 04.12.2015, позивач звернувся до суду з позовом про демонтаж самочинно розширеної частини балкона у будинку АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавчі органи міських рад - це органи, які відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон України № 280/97-ВР) створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац одинадцятий статті 1 Закону № 280/97-ВР).

До відання виконавчих органів міських рад, зокрема, належать повноваження зі здійснення контролю за використанням житлового фонду (підпункт 5 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР).

Вказані делеговані повноваження конкретизовані у Житловому кодексі Української РСР (далі ЖК УРСР): згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 і частиною першою статті 30 ЖК УРСР виконавчі органи міських рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду та керують житловим господарством. Такий контроль має завданням забезпечити додержання всіма суб`єктами, зокрема, правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані (стаття 29 ЖК УРСР).

За змістом пункту 12 частини першої статті 15 і статті 154 ЖК УРСР виконавчі комітети міських рад здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам.

На час подання позову позивач діяв на підставі Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.2012 № 7, яке втратило чинність.

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Положення позивач є виконавчим органом Львівської міської ради і діє згідно з чинним законодавством відповідно до ухвали міської ради від 07.06.2006 № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» (зі змінами). А згідно з чинним на час розгляду справи пунктом 1.1 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (далі - чинне Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради), позивач є утвореним виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до Закону України № 280/97-ВР та ухвал вказаної ради від 26.05.2016 № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та від 14.07.2016 № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради».

До повноважень позивача на момент подання позову, зокрема, належало здійснення контролю за станом благоустрою житлового фонду (пункт 4.2.2 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, яке втратило чинність). Крім того, позивач здійснював нагляд за станом благоустрою відомчого і приватного житлового фонду, житлово-будівельних кооперативів та об`єднань співвласників житла (пункт 4.2.3 вказаного Положення).

Відповідно до чинного Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради позивач здійснює контроль за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам (пункт 4.34), здійснює інші повноваження, передбачені законодавством України, ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями Львівського міського голови та цим Положенням (пункт 3.5.9), а також має право здійснювати контроль, проводити перевірки, інспекції з питань, які належать до його компетенції (пункт 5.2).

Згідно з підпунктом 4.5.1 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, яке втратило чинність, але було чинним на час подання позову, позивач мав право звертатися до суду з позовними заявами з питань, що виникають у процесі здійснення його повноважень.

З огляду на наведені приписи ЖК УРСР, Закону України № 280/97-ВР і відповідного Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради позивач має повноваження з контролю за технічним станом, використанням і схоронністю об`єктів житлового фонду, станом їх благоустрою, а також за утриманням будинків, що належать громадянам. І для виконання цих повноважень наділений правом звернення до суду з позовом до фізичних осіб, які допустили порушення публічних інтересів у сферах благоустрою та містобудування. Саме такі інтереси захищає позивач у цьому спорі, і саме на їх реалізацію спрямовані його контрольні повноваження. Більше того, за змістом правовідносин позивача з відповідачами спір не має ознак приватноправового, оскільки жодні майнові чи особисті немайнові права позивача відповідачі, живучи у будинку, який не належить до комунального житлового фонду, не порушують і не оспорюють.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції в частині контролю за утриманням житлових будинків.

Суд зазначає, що повноваження зі здійснення контролю за використанням, схоронністю і станом благоустрою житлового фонду, а також за утриманням будинків і квартир, що належать громадянам, передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису. Тобто, публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.

Оскільки відповідачі добровільно не виконали розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.12.2014 № 480 та не усунули допущених порушень, позивач як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду будь-якої форми власності звернувся до суду з позовом про зобов`язання демонтувати самочинно розширену частину балкона.

При розгляді справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.12.2020, відповідно до яких цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо аргументів позивача про протиправність самочинного розширення частини балкона у будинку АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

У частині 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (частина 1 статті 325 ЦК України).

Як встановив суд, відповідачі мають право спільної сумісної власності на 26/50 частин будинку АДРЕСА_1 , що включає, зокрема, балкон площею 0,8 кв. м.

Згідно з частиною 2 статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 5 статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 152 Житлового кодексу УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з підпунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Пунктом 1.4.3 Правил вказано, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Згідно з частиною 2 підпункту 1.4.4 вказаних Правил перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з частинами 6,7 статті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006. №45), власник квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до пункту 4 вказаних Правил власники наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 №5/6-2198 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил

Статею 179 ЖК УРСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 4 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Суд встановив, що відповідачі самовільно здійснили добудову до балкону, збільшивши його площу з 0,8 кв.м до 5,3 кв.м., при цьому не надали згоди інших співвласників квартир у будинку, проектну документацію та дозвіл органу місцевого самоврядування на розширення балкону.

Суд також зазначає, що відповідач не оскаржувала постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації №204 від 06.08.2015 про накладення штрафу за порушення статті 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із самочинно розширенням частини балкона у будинку АДРЕСА_1 .

Частина 1 статті 376 ЦК України встановлює, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з частиною 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

В ході розгляду справи суд встановив факт невиконання та недотримання відповідачами вимог законодавства у сфері містобудування, що підтверджується актом Львівського комунального підприємства «Житловик-С» від 17.11.2014.

Суд відхиляє посилання відповідачів на звіт за результатами технічного обстеження будинку, складений інженером ОСОБА_6 б/д і б/н, оскільки такий не спростовує встановлені в ході розгляду справи обставини щодо самочинного розширення балкону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідачів демонтувати самочинно розширену частину балкона у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 демонтувати самочинно розширену частину балкона у будинку АДРЕСА_1 .

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 10.03.2021.

Суддя А.Г. Гулик