Справа № 309/778/20
Суддя: Савицький С. А.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/778/20
Провадження № 2-а/309/44/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Савицький С.А.,

з участю секретаря судового засідання Гуржій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області УПП батальйону 1 роти Сасин Бориса Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Згідно з постановою поліцейського рядового поліції Управління патрульної поліції в Закарпатської області УПП батальйону 1 роти Сасина Бориса Миколайовича від 19.03.2020 р серія ЕАк № 2270504 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 19.03.2020 року о 23 год. 15 хв. 18 сек. на а/д Київ-Чоп 774 км 200 м, керуючи автомобілем LANOS НОМЕР_1 , позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «стоп», чим порушив п. 8.4.б ПДР - Порушення вимог знаків пріоритету.

Позивач вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою: такою, що не відповідає нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України згідно з Законом України № 3353-XII від 30.06.1993р. "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Правила дорожнього руху мають нормативний характер і базуються на Законі України «Про дорожній рух».

В постанові серія ЕАК № 2270504 зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.4 б ПДР Порушення знаків пріоритету.

Розділом 8 (пункти 8.1-8.12) Правил дорожнього руху, який має назву «Регулювання дорожнього руху», визначений перелік засобів та осіб, які можуть здійснювати регулювання дорожнього руху.

Розділ 8 ПДР не містить жодних правил, які приписують водію діяти у той чи іншій спосіб у певній обстановці.

Пункт 8.4 ПДР говорить тільки про те, що дорожні знаки поділяються на групи.

Пункт 8.4 б ПДР порушити неможливо, оскільки він нічого не забороняє, не вирішує і не наказує:

«8.4. Дорожні знаки поділяються на групи».

Отже, поліцейським рядовим поліції ОСОБА_2 допущено грубе порушення неправильна кваліфікація правопорушення.

Позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за відсутності будь-яких доказів. Він категорично заперечував проти вчинення ним правопорушення. На вимогу позивача надати йому будь-які докази порушення вимог дорожнього знаку 2.2 «стоп» поліцейський відповів, що у разі незгоди він може оскаржити постанову в суді.

У відповідності до ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, в постанові поліцейського рядового поліції ОСОБА_2 не наведено жодного належного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова не містить жодного з доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП і які підтверджували б факт вчинення позивачем правопорушення, зокрема, даних про те, чи притягався він до адміністративної відповідальності раніше, його пояснень, пояснень свідків або підписів останніх, відомостей про його матеріальний стан до постанови не додано. Натомість навіть місце проживання позивача поліцейським у постанові вказано неправильно.

Позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини його неявки в судове засідання суду не відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, проводити розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні судом встановлено, що постановою серії ЕАк № 2270504 від 19.03.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 19.03.2020 року о 23 год. 15 хв. 18 сек. на а/д Київ-Чоп 774 км 200 м, керуючи автомобілем LANOS НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «стоп», чим порушив п. 8.4.б ПДР - Порушення вимог знаків пріоритету, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 КУпАП.

В значенні ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У своїх поясненнях, викладених у адміністративному позові, позивач стверджує, що ПДР України він не порушував, вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП заперечує.

Відповідно до ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до положень КУпАП ( ст. ст. 254, 256, 258) у разі порушення Правил дорожнього руху України водій має бути зупинений, складено протокол у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, поясненнями цієї особи, та роз`ясненням її права на правову допомогу та на оскарження даної постанови.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначені вимоги КУпАП відповідачем не дотримано.

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприйнятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи позивача наведені в позовній заяві не викликають сумніву, оскільки відзиву на позов відповідачами не подано, жодних належних та допустимих доказів відповідачами в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення суду не надано, а тому позов підлягає до задоволення і постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 77, 241-246, 295 КАС України, ст.ст. 19, 55 Конституції України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову поліцейського рядового поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області УПП батальйону 1 роти Сасин Бориса Миколайовича серії ЕАк №2270504 від 19.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.