Справа № 495/4678/20
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/4678/20
№ провадження 2-а/495/19/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідач: не з`явився

третя особа: не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 495/4678/20

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області

про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) за участю Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області (далі по тексту третя особа) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Так, позивач просить суд скасувати постанову поліцейського СРПП № 4 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Крецу В.А. про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, серії ББ № 447524, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження по адміністративній справі № 495/4678/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. По справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі № 495/4678/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, згідно із яким просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити адміністративний позов у повному обсязі (93-94).

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області, в судові засідання жодного разу не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно із ч.1, 3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.5 ст.205 КАС України).

Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідачі в судове засідання не з`явилася, але надали відзив на адміністративний позов, були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, позивач в судове засідання не з`явився, але просив розглянути справу без його участі, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши адміністративний позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступників висновків.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках , передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст.289 КУпАП).

На підставі статті 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 28.07.2020 року поліцейським СРПП № 4 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Крецу В.А. було винесено стосовно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП України (серія № ББ № 447524).

За твердженням позивача, вказана вище постанова винесена відповідачем за відсутності жодних об`єктивних відомостей та доказів щодо правопорушення та фактичної відсутності події правопорушення, є такою, що складена та винесена з істотним порушенням його прав та статей КУпАП, є такою, що не відповідає дійсним обставинам справи з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що в постанові не зазначено про застосування взагалі будь яких технічних засобів щодо фіксації обставин правопорушення на підставі яких відповідач міг прийти або прийшов до висновку, що було скоєно адміністративне правопорушення, тобто жодних об`єктивних підстав вважати, що він вчинив дії за які настає адміністративна відповідальність немає, при цьому засобів вимірювання або фіксації відповідачем не застосовувалось, доказів використання відповідних засобів в протоколі не відображено.

Стосовно пред`явленого відповідачем відео, позивач вказує, що на цьому відео було видно, що можливо його автомобіль розпочинає обгін інших автомобілів перебуваючи на дозволеній для обгону ділянці дороги, було видно, що в полі зору жодних дорожніх знаків немає, було видно, що обгін автомобілем здійснено з дотриманням ПДР, при цьому саме завершення обгону (повернення в свою смугу руху) автомобіля значно раніше пішохідного переходу за адресою поблизу будинку 21 по вулиці Приморська в смт. Затока, пішохідний перехід з`являється в полі зору вже після завершення автомобілем маневру, візуальна відстань при цьому точно не визначається, однак є більшою за 50 метрів.

У постанові відповідача обставини створення (проведення) вищезазначеного відеозапису не відображені, відомості щодо технічного засобу (приладу), яким можлива відеофіксація вищеописаної події була проведена не внесено.

Позивач зауважує, що під час керуванням ним автомобілем, а саме під час руху по вулиці Приморській в смт. Затока, близько 13:00-13:10 години, не утворюють і не могли утворювати склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім цього, позивач вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову з істотним порушенням його прав, а саме він не мав часу та фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, подавати всі наявні докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Ніяких письмових пояснень відповідачем не відбиралося, до постанови не долучено доказів, що передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови)

Відповідно до п.14.6 ПДР, обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

За твердженням позивача, точне встановлення моменту початку маневру, а так само відстані початку маневру (обгін), визначення відстані (вимірювання відстані) від місця події (обгін) до пішохідного переходу є основною кваліфікуючою ознакою 9елемент складу адміністративного правопорушення), що підлягає з`ясуванню, є визначальним фактом для можливості подальшого притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до фактичних обставин справи та наявних в ній доказів жодного вимірювання відстані не проводилось, жодного належного та допустимого доказу в підтвердження скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП до постанови не додано.

Крім цього, постанову серії ББ № 447524 від 28.07.2020 року винесено з порушенням ст. 268 КУпАП України, а саме не ознайомлено позивача з матеріалами адміністративної справи, не надано можливості для надання пояснень, подавання доказів, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката. Також до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КУпАП України.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з абз. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Разом з цим згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ці обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст.293 КпАП України і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із норм Конституції України, принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КпАП України скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» вказано, що встановлений законом порядок розгляду скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення є важливою гарантією забезпечення законності в діяльності органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, захисту прав громадян та посадових осіб, запобігання правопорушенням, ефективним засобом виховання поваги до закону прав і свобод, честі й гідності інших людей.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, встановлено, що оспорювана постанова винесена з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, оцінюючи досліджені судом докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі є правомірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.122, ст.ст. 222, 245, 251, 254, 280, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 20, 77, 242, 286, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Білгород-дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП № 4 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Крецу В.А. про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, серії ББ № 447524, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко