Справа № 206/4784/20
Суддя: Кіпчарський О. М.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4784/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кубрак К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Карпенка С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -

в с т а н о в и в :

21.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ №3269910 від 11.10.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно якої, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. В обґрунтування позову вказує, що оскаржувана постанова є неправомірною, оскільки працівники поліції зупинили його без відповідних на те правових підстав, а тому не могли перевіряти у нього наявність документів на право керування транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та страхового полісу, розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено на місці зупинки, йому не забезпечено право на отримання правової допомоги.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020 року справу за підступністю передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Фактично справу Самарським районним судом м. Дніпропетровська передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12.02.2021 року.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 02.03.2021 року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні доводам позову, просять такий задовольнити. Також зазначають, що позивачу не було роз`яснено та не забезпечено право на правову допомогу.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив.

Станом на 02.03.2021 рові відзив на позов від відповідача не надходив.

У відповідності до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до ч.1-2 ст.268 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, ознайомившись із доводами позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності докази наявні у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно постанови серії ЕАМ №3269910 від 11.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кондратюком О.А., на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, зокрема за те, що він 11.10.2020 року о 13 год. 33 хв. по вул. Гаванська, 17д у м. Дніпро, керував транспортним засобом марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін на пішохідному переході та під час перевірки документів відмовився на вимогу працівника пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Ч. 1, ч. 2 ст.77КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ч. 1 ст.126 КУпАП вбачається, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем порушено вищевказану норму Закону, оскільки 11.10.2020 року він керував транспортним засобом та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказана обставина підтверджується відеозаписом з місця зупинки позивача працівниками поліції.

Зокрема, відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , запропонували останньому надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. На вказану пропозицію позивач відповів відмовою, вступив в суперечку з працівниками поліції, оскільки вважав, що правил дорожнього руху не порушував, обгону на пішохідному переході не здійснював. Працівникам поліції ОСОБА_1 надав лише свій паспорт громадянина України.

Окрім цього, із відеозапису також вбачається, що в ході перевірки особи ОСОБА_1 , працівниками поліції було встановлено, що останній обмежений у праві керування транспортними засобами, на підставі постанови державного виконавця, оскільки має несплачену заборгованість за аліментами.

Щодо тверджень позивача, що він був зупинений працівниками поліції без достатньої на те причини, оскільки іншого правопорушення він не вчинив, а тому працівники поліції не мали права вимагати в нього пред`явлення докуметів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.2.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, а також чинний поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред`явити їх на вимогу працівниками поліції.

Позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним зобов`язаний знати та дотримуватись правил дорожнього руху.

Норми правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів не звільняють водіїв від обов`язку пред`являти працівникам поліції на їх вимогу документів, передбачених п. 2.1. Правил дорожнього руху та не передбачають виконання такого обов`язку під будь-якою умовою.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем порушено вимоги Закону, зокрема останній не надав працівникам поліції на їх вимогу документів, передбачених п. 2.1, тобто порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому на нього правомірно накладено стягнення, відповідно до оскаржуваної постанови.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що при винесені оскаржуваної постанови, працівниками поліції йому не було роз`яснено та не забезпечено право на отримання правової допомоги, оскільки позивач жодним чином не аргументував, яким чином вказана обставина могла впливати на правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови та/або наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме не надання працівникам поліції для перевірки його документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що заявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Водночас, суд звертає увагу, що за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн., хоча він мав би сплатити за оскарження постанови судовий збір у розмірі 420,00 грн., а тому позивачу слід повернути з Державного бюджету України надмірно сплачений ним судовий збір.

Керуючись ч. 1 ст. 6, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

залишити постанову серії ЕАМ №3269910 від 11.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кондратюком О.А. - без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - без задоволення.

Повернути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.03.2021 року.

Суддя О. М. Кіпчарський