Справа № 826/7176/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Київ

справа №826/7176/17

адміністративне провадження № К/9901/16971/20, №К/9901/17231/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/7126/17

за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційними скаргами Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року (колегія суддів: головуючий суддя Беспалов О.О., судді Пилипенко О.Є., Парінов А.Б.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, в якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 103/6 від 08 лютого 2017 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 з 10 лютого 2017 року, але не більше як на шість місяців у зв`язку з направленням 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльності;

1.2. визнати протиправним та скасувати рішення № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року стосовно анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та виданий відповідно до цього рішення наказ Міністра юстиції Павла Петренка за № 1166/5 від 07 квітня 2017 року;

1.3. визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 326/6 від 15 травня 2017 року про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 .

1.4. Позов обґрунтовано тим, що позивач хоча і допустила порушення правил вчинення нотаріальних дій та організації діловодства, однак, такі її дії не призвели до завдання шкоди інтересам держави, юридичних чи фізичних осіб, а тому не могли бути підставою для анулювання її свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю за підпунктом «е» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат».

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, позовні вимоги задоволено повністю.

2.1. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що на порушення пунктів 36, 37 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17 лютого 2014 року № 357/5, головою комісії не надано позивачу довідку за результатами перевірки для ознайомлення та підпису. Також не надано можливості своєчасно ознайомитись з висновками комісії та надати свої заперечення та пояснення.

2.2. Суди також встановили, що позивачу до застосування заходу у виді зупинення діяльності нотаріуса не надсилався наказ, у якому б встановлювався строк для усунення виявлених порушень та помилок.

2.3. Крім того, суди дійшли висновків, що встановлення під час перевірки лише фактів порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубого порушення закону (без встановлення фактів одночасного завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян) не є підставою для анулювання свідоцтва, оскільки така підстава в Законі відсутня.

3. Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року касаційні скарги Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.1. В означеному рішенні Верховний Суд вказав, що завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій є обов`язковою ознакою, яка має бути встановлена органом, що вирішує питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, як у випадку вчинення нотаріусом неодноразового порушення чинного законодавства, так і у разі грубого порушення закону.

3.2. Таким чином, за висновком Верховного Суду, суди повинні були дослідити наявність факту вчинення позивачем неодноразового порушення чинного законодавства та встановити, чи завдали такі порушення шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян. Проте, тексти судових рішень не містять будь-яких посилань на вчинені ОСОБА_1 порушення чинного законодавства при здійсненні нею нотаріальних дій, вказані у довідці від 05 грудня 2016 року, що стала підставою для ініціювання питання про анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю.

3.3. Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою обставини, викладені у довідці, складеній за результатами перевірки, обмежившись лише посиланням на відсутність встановлення фактів одночасного завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян в оскаржуваних рішеннях відповідачів.

4. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

4.1. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наявні матеріали справи спростовують твердження позивача щодо відсутності правових підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, оскільки за досить тривалий період роботи з 01 березня 2014 року по 02 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 допускались систематичні порушення вимог чинного законодавства України при вчиненні нотаріальних дій.

5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

5.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 103/6 від 08 лютого 2017 року про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 з 10 лютого 2017 року, але не більше як на шість місяців у зв`язку з направленням 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

5.2. Визнано протиправним та скасовано рішення № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року стосовно анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та виданий відповідно до цього рішення наказ Міністра юстиції Павла Петренка за № 1166/5 від 07 квітня 2017 року.

5.3. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1166/5 від 07 квітня 2017 року про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 відповідно до рішення № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року та на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку із неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій.

5.4. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 326/6 від 15 травня 2017 року про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 .

5.5. Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову повністю, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах судом першої інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між встановленими порушеннями та завданням шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян.

ІІІ. Касаційне оскарження

6. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерство юстиції України, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) звернулися з касаційними скаргами, у яких, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просять скасувати це судове рішення та постановити залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6.1. В обґрунтування касаційної скарги Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) вказує, що встановлені у спірних правовідносинах допущені позивачем як приватним нотаріусом порушення призвели до шкоди інтересам держави і громадян, я також свідчать про нехтування нею законодавством України, однак чинне законодавство не передбачає застосування до нотаріусів будь-яких дисциплінарних стягнень.

6.2. Звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, за яким Суд зазначив, що ключовим питанням при надання оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і на противагу йому «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

6.3. В обґрунтування касаційної скарги Міністерство юстиції України вказує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо обов`язкової підстави притягнення нотаріуса до відповідальності за підпунктом «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» - завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян - з огляду на існування постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №П/811/591/18, яка за своїм висновком є протилежною до врахованих судом апеляційної інстанції висновків та вказує на те, що оскільки допущені приватним нотаріусом при вчиненні нотаріальних дій порушення є безспірними та у своїй сукупності достатніми для прийняття рішення про анулювання свідоцтва, тому дії відповідачів є правомірними.

6.4. Також вказана обставина, на його думку, є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування єдиної правозастосовної практики відповідно до частини 5 статті 346 КАС України.

6.5. Також вказує на неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат». Наголошує, що конструкція вказаної правової норми передбачає дві підстави для анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю, а саме: 1) неодноразове порушення законодавства під час вчинення нотаріальних дій та 2) грубе порушення закону, що завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян. Водночас, ознака наявності заподіяної такими діями нотаріуса шкоди, на думку Міністерства юстиції України, стосується виключно другої умови і не стосується першої. Оскільки матеріалами справи підтверджено неодноразове порушення позивачем законодавства, тому вважає правомірними спірні рішення суб`єктів владних повноважень.

7. Позивач подала заперечення на касаційні скарги відповідачів, за змістом якого висловила незгоду з викладеними в скаргах доводами та повідомила свою думку про правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення цього позову, просила судове рішення залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення. Вказала, що в основу підстав оскарження рішення суду апеляційної інстанції відповідачі поклали намагання помилково визначити тлумачення юридичної конструкції, що закладена у підпункті «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», у вигідному для себе сенсі. Такі дії, на її думку, є спотворенням чітко сформульованої норми права, визначеної у нормативно-правовому акті. Вказує на протилежну напрацьовану практику Верховного Суду зі спірного питання.

IV. Встановлені судами фактичні обставини справи

8. Позивач здійснює професійну діяльність як приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу на підставі Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_1, виданого 24 квітня 2009 року Міністром юстиції України та Реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 955 від 28 травня 2009 року.

9. Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві проведено позапланову комплексну перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, про що складено відповідну довідку від 05 грудня 2016 року.

10. Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 » від 08 лютого 2017 року № 103/6 тимчасово з 10 лютого 2017 року, але не більше як на шість місяців, зупинено нотаріальну діяльність позивача до вирішення питання про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_1, виданого 24 квітня 2009 року Міністерством юстиції України на ім`я ОСОБА_3 .

11. 15 лютого 2017 року позивачем отримано супровідний лист № 4/28/1559 від 08.02.2017 року, до якого додано довідку та супровідний лист № 4/28/1561 від 08.02.2017 року з копією наказу.

12. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року № 5 на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, анульовано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

13. Наказом Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 » від 07.04.2017 року № 1166/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 5 від 04.04.2017 року, на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме: у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, анульовано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

14. Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » від 15 травня 2017 року № 326/6 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 17 травня 2017 року.

15. При перевірці встановлені порушення позивачем пункту 13.1. Правил, оскільки описи справ тривалого зберігання за 2014-2015 роки відсутні.

16. Приватним нотаріусом ОСОБА_1 також порушено вимоги частини третьої пункту 16.2 Правил, оскільки у справах нотаріуса відсутній процесуальний документ про вилучення оригіналів документів (договори купівлі-продажу земельних ділянок від 15.07.2015 за реєстровими №№ 1044-1046).

17. У журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза робочим місцем приватного нотаріуса графи 2-3 та 6 не містять всієї необхідної інформації, а графи 7-11 взагалі незаповнені (запис № 18 від 21.03.2014).

18. Порушено пункт 6.5 Правил, а саме: нотаріус робив пропуски та креслення при заповненні Реєстрів для реєстрації нотаріальних дій (далі - Реєстр).

19. При вчиненні нотаріальних дій за участю юридичної особи, нотаріусом не зазначалось місцезнаходження, код платника податків за ЄДРПОУ або податковий номер (якщо це передбачено вчинюваною нотаріальною дією), а також не зазначалось місце проживання представника, реквізити документів, що підтверджують його повноваження, чим порушено вимог пункту 7.23 Правил (реєстрові № 2109 від 27.03.2015, 455 від 15.04.2015, 461 від 463 від 15.04.2015, 658, 660 від 18.05.2015).

20. Встановлені порушення нотаріусом пункту 7.29 Правил, оскільки у графі 4 Реєстру відсутня інформація щодо перевірки законності перебування іноземного громадянина на території України (реєстровий № 92 від 23.01.2015).

21. Також у поданні зазначено про порушення нотаріусом пункту 7.47 Правил, оскільки в графі 7 Реєстру відсутні прізвища осіб та/чи їх представники, які записані в графі 3 (реєстрові №№ 61-63 від 28.01.2016, 461, 462, 463 від 15.04.2015, 643-646 від 18.05.2015, 648-650 від 18.05.2015, 785-805 від 25.05.2015, 863 та 895 від 04.06.2015, 785 від 25.05.2015, 1225, 1226, 1227, 1228 від 03.08.2015, 1813-1816 від 05.12.2014 та ін.).

22. У графі 6 Реєстру відсутня інформація щодо суми плати, стягнутої за вчинення нотаріальної дії, чим порушено пункту 7.43 Правил.

23. При засвідчені справжності підпису на заяві нотаріусом не було зазначено у графі 5 Реєстру, кому адресована така заява, чим порушено вимог пункту 7.32 Правил (реєстрові №№ 1227 та 1228 від 03.08.2015). При цьому у графі 7 Реєстру за цими реєстровими номерами запис замальовано з використанням коректора.

24. При посвідчені правочинів ОСОБА_1 не дотримано форму посвідчувального напису № 37 додатку 25 до Правил (реєстровий № 120 від 26.01.2015).

25. При вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус ОСОБА_1 не дотримується вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року 296/5, та вимог чинного законодавства.

26. Не дотримано підпункт 2.4 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку, оскільки прийняття заяви про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття передує перевірці наявності заведеної спадкової справи (спадкові справи №№ 2/1015, 2/2014, 1/2014).

27. Також, нотаріусом не в повній мірі виконувалися вимоги 132 Земельного кодексу України щодо істотних умов договорів відчуження земельних ділянок (реєстрові №№ 1115,1117, 1119,1121 від 22.07.2015, № 1574 від 07.12.2015р та ін.).

28. Крім цього, зміст Подання свідчить, що нотаріусом не перевірялася справжність спеціального бланку нотаріальних документів, на якому викладено текст правочину, за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, що не відповідає вимогам пункту 4 глави 8 розділу І Порядку (реєстрові №№ 1115,1117,1119,1121 від 22.07.2015).

29. При посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріусом не роз`яснено сторонам зміст статті 377 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності або права користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, чим порушено вимоги 3.4 пункту 3 глави 2 розділу II Порядку (реєстровий № 103 від 31.01.2014).

30. Встановлені порушення підпунктів 2.1, 2.2, 2.4 пункту 2 глави 2 розділу II Порядку, оскільки нотаріусом не здійснено перевірку обтяження рухомого майна після реєстрації права власності на таке майно (реєстрові №№ 1359 від 11.09.2014, 1574 від 07.12.2015) та перевірку наявності заборон відчуження за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після реєстрації права власності на таке майно (реєстровий № 1670 від 28.12.2015).

31. При посвідченні договору дарування квартири за реєстровим № 361 від 20.03.2015 нотаріусом не зазначено у пункті 8 договору про те, що право власності на майно, яке є предметом договору, виникає у обдаровуваного з моменту його державної реєстрації відповідно до пункту 4 статті 334 ЦК України, чим не дотримано вимоги статті 722 Цивільного кодексу України.

32. За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 (№ Д-24368/13 від 26.12.2014)встановлено, що при вчиненні 04.12.2013 за реєстровим № 1756 виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором застави транспортного засобу, приватним нотаріусом ОСОБА_1 допущені наступні порушення вимоги законодавства.

33. Текст виконавчого напису не відповідає вимогам статті 89 Закону та пункту 4 глави 16 розділу II Порядку - не зазначено дату і місце народження боржника, місце його роботи та строк, за який має провадитися стягнення.

34. Також у заяві про вчинення виконавчого напису стягувачем не зазначено дату і місце народження боржника, місце його роботи та строк, за яким провадиться стягнення, чим порушено вимоги підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку.

35. До документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, як розрахунок долучено акт звіряння взаємних розрахунків по кредитному договору № 50003014 станом на 02.12.2013, сума боргу в якій не співпадає з сумою, доведеною до відома заявника листом-вимогою ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» від 04.09.2013, що не відповідає положенню статті 88 Закону та підпунктів 3.1 та 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку щодо встановлення безспірності заборгованості.

36. Рішенням Липовецького районного суду від 11.03.2014 визнано виконавчий напис, вчинений 04.12.02013 за реєстровим № 1756 приватним нотаріусом ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

37. За результатами розгляду звернення ОСОБА_5 (№ К-6861 від 15.03.2016) Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві було встановлено неналежне виконання приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимог пунктів 7.29 Правил в частині незазначення у графі 4 Реєстру відомостей щодо законності перебування іноземного громадянина на території України (реєстровий № 554 від 18.03.2011), 7.32 Правил в частині незазначення у графі 5 Реєстру кому адресується заява, на якій засвідчується справжність підпису особи (реєстрові №№ 554 від 18.03.2011; 588 від 21.03.2015 та ін.), а також пункту 7.43 Правил в частині незазначення у графі 6 Реєстру суми плати, отриманої за вчинення нотаріальної дії (реєстрові №№ 598-605 від 22.03.2011 та ін.).

38. У Поданні також зазначено про надходження скарг ОСОБА_6 (від 11.10.2016 № П-6013) та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (від 01.11.2016, від 16.01.2017, від 16.02.2017 № К-6367, № К-6366, № 631/011-17) щодо посвідчення приватним нотаріусом правочинів на підставі підроблених документів.

39. За результатами розгляду скарги ОСОБА_7 встановлено, що при посвідчені договору купівлі-продажу земельної ділянки 15.07.2015 за реєстровим № 1044 приватним нотаріусом ОСОБА_1 не надано належної оцінки поданим документам та порушено вимоги статті 43 Закону, а саме: особу, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, встановлено за паспортом громадянина України з прізвищем « ОСОБА_7 », при цьому в Державному акті на право власності на земельну ділянку, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру зазначено « ОСОБА_7 ».

40. Крім того, не дотримано вимоги частини другої статті 132 Земельного кодексу України - в тексті договору не зазначено права та обов`язки сторін.

41. Нотаріусом здійснено пошуки на день раніше за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (14.07.2015), а договір купівлі-продажу посвідчено 15.07.2015, чим порушено пункти 2.1, 2.4 пункту 2 глави 2 розділу II Порядку.

42. Також у поданні зазначено, що на адресу Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2016 (справа № 757/33268/15-ц), згідно якого встановлено таке.

43. Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року у справі № 765/3461/15 у приватного нотаріуса ОСОБА_1 вилучено оригінали документів, на підставі яких 26 травня 2015 року нею за реєстровим № 810 було посвідчено договір купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1 , укладеного між ТОВ «Золота Осінь» в особі директора ОСОБА_19 та ОСОБА_12 . Так, даним судовим рішенням встановлено, вищезазначена ухвала є підробною, оскільки єдиний унікальний номер судової справи № 765/3461/15-к не відповідає встановленому коду Печерського районного суду м. Києва, яким є 757, а не 765.

44. Отже, оригінал договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна та інші документи, які стали підставою для укладення цього договору, відсутні.

45. Згодом, щодо цього об`єкту нерухомості між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 02 червня 2015 року укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. за реєстровим № 2156.

46. На підставі вказаного договору право власності на нежиле приміщення зареєстровано за ОСОБА_13 .

47. Відповідно до зазначеного рішення суду договори купівлі-продажу нежилих приміщень між ТОВ «Золота осінь» та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 посвідчувались приватним нотаріусом ОСОБА_1 з порушенням підпункту 2.1 пункту 2 глави 2 розділу II Порядку (посвідчення усіх договорів від 26 травня та 26 червня 2016 року за наявності арешту на нерухоме майно по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 ), пункту 7.43 Правил (при заповненні реєстру не зазначено суми отриманої плати), пункту 7.41 Правил (в реєстрі не зазначені дати та номери інформаційних довідок), пункту 5 глави 7 розділу І Порядку (не звернуто увагу нотаріуса, що на третій сторінці паспорта покупця не вклеєна фотографія).

48. Отже, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2016 у справі № 757/33268/15-ц визнано недійними договори:

1) купівлі-продажу нежилого приміщення № 22 (в літ. А) по АДРЕСА_4 , загальною площею 152,4 кв.м, укладений 26.06.2015 року між ТОВ «Золота осінь» та ОСОБА_15 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за № 967;

2) купівлі-продажу нежилих приміщень № 1, № 2 підвалу та з № 3 по № 8 першого поверху (групи приміщень № 20) загальною площею 101,80 кв.м в буд по АДРЕСА_3 , укладений 26 травня 2015 року між ТОВ «Золота осінь» та ОСОБА_12 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за № 808;

49. 3) купівлі-продажу нежилих приміщень з № 1 по № 8 (з першого по восьме) (групи приміщень № 22) в будинку по АДРЕСА_3 , укладений 26 травня 2015 року між ТОВ «Золота осінь» та ОСОБА_16 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 та зареєстрованим в реєстрі за № 810.

50. Крім того, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації неодноразово розглядались скарги щодо скасування реєстраційних дій, проведених приватним нотаріусом ОСОБА_1 .

51. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.11.2016 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації дійшла висновку, що скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_20 підлягає частковому задоволенню.

52. На підставі пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 27, пункту 5 частини першої статті 28, частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, скасовано реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 13.07.2016 № 7038947 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», № 2038947 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та № 3038947 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що пов`язані зі змінами в установчих документах», проведені приватним нотаріусом ОСОБА_1 стосовно ПАТ «Укрінбанк».

53. Крім того, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.09.2016 №2699/5 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, розглянувши скаргу директора ТОВ «ОІЛСІ» ОСОБА_17 , дійшла висновку про її часткове задоволення.

54. На підставі пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 27, пункту 7 частини першої статті 28, частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, скасовано реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.08.2016 № 4055883, від 15.08.2016 № 5055883 та № 6055883, від 16.08.2016 №7055883 щодо ТОВ «ЛІРА-2000», проведені приватним нотаріусом ОСОБА_1

55. Вказаним наказом суб`єкта владних повноважень тимчасово блоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватного нотаріуса ОСОБА_1 у термін до 01.12.2016, що є одним із видів стягнення, який застосовано до позивача.

56. Крім того, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2017 № 738/5 у повному обсязі задоволено скаргу спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар`єр Укрпостачмашу» від 10.02.2017.

57. На підставі пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2015 № 27703451, від 20 вересня 2016 №№ 31478349, 31480068, 31480397, прийняті приватним нотаріусом ОСОБА_1

58. Додатково Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві, повідомлено, що 15.02.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Міністерства юстиції України із скаргою про порушення вимог чинного законодавства приватним нотаріусом ОСОБА_1 при внесенні 14 та 15 грудня 2016 року змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотек та державну реєстрацію обтяження шляхом заміни AT «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателя та обтяжувача заставного нерухомого майна на інших осіб - ТОВ «Три озера» та ТОВ «Хімпроект».

59. Не погоджуючись з наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 103/6 від 08 лютого 2017 року, рішенням № 5 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року, наказом Міністра юстиції Павла Петренка за № 1166/5 від 07 квітня 2017 року, наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 326/6 від 15 травня 2017 року та вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

60. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

61. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

62. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

63. За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

64. Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

65. Відповідно до підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадках неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

66. Статтею 21 цього Закону встановлено, що державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів; контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

67. Відповідно до частини шостої статті 33 Закону порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.

68. Частинами першою, дев`ятою, десятою статті 10 Закону встановлено, що для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю, та вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату.

69. Питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

70. Порядок внесення відповідно Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

71. Підпунктом «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону встановлено, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадку неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

72. Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 17.02.2014 року №357/5.

73. Пунктом 13 Порядку встановлено, що позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи головного управління юстиції. За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

74. Згідно із пунктом 33 Порядку за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

75. Відповідно до пункту 36 Порядку голова комісії надає приватному нотаріусу, діяльність якого перевірялась, довідку за результатами перевірки для ознайомлення та підпису.

76. Згідно із пунктом 37 Порядку приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась, має право письмово викласти свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.

77. Заперечення або пояснення приватного нотаріуса, діяльність якого перевірялась, надаються комісії та розглядаються разом з довідкою про проведену перевірку та іншими матеріалами перевірки.

78. За пунктом 38 Порядку один примірник довідки за результатами перевірки подається начальнику головного управління юстиції, який приймає рішення про способи реалізації висновків та пропозицій за результатами комплексної, цільової, контрольної перевірки, а другий примірник отримує приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась.

79. Відповідно до пункту 39 Порядку за результатами перевірки приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

80. Копія наказу направляється до виконання приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.

81. Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 28.07.2011 року №1904/5.

82. Пункти 2-4 цього Порядку визначають, що Подання управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату. Воно повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. До Подання додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання: доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса; копії документів про зупинення нотаріальної діяльності; копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

83. Пункт 14 Порядку встановлено, що на підставі рішення Комісії про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається відповідний наказ Міністерства юстиції України.

VI. Позиція Верховного Суду

84. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.

85. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

86. Підставами звернення з касаційними скаргами відповідачі зазначили пункти 2, 4 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України).

87. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв?язку з прийняттям Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві наказу № 103/6 від 08 лютого 2017 року, Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату рішення № 5 від 04 квітня 2017 року, Міністром юстиції Павлом Петренком наказу № 1166/5 від 07 квітня 2017 року, Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві наказу № 326/6 від 15 травня 2017 року.

88. За твердженням позивача ці рішення суб`єктів владних повноважень є такими, що прийняті відповідачами без відповідних правових підстав, оскільки вона хоча і допустила порушення правил вчинення нотаріальних дій та організації діловодства, однак, такі дії не призвели до завдання шкоди інтересам держави, юридичних чи фізичних осіб, а тому не могли бути підставою для анулювання її свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «е» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат».

89. Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та вирішуючи питання щодо правильності застосування цими судами норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого.

90. Предметом судового контролю в ці й справі є накази та рішення відповідачів, які належить оцінити на предмет їх відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, а саме: чи прийняті вони 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

91. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

92. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

93. «На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

94. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

95. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

96. Суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу, встановили, що спірні накази та рішення прийняті відповідачами за результатами проведеної позапланової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, за наслідками якої складено відповідну довідку від 05 грудня 2016 року.

97. Ця довідка слугувала підставою для внесення Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття позивачем нотаріальної діяльності є Довідка за результатами проведеної позапланової комплексної перевірки.

98. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 04 квітня 2017 року № 5 анульовано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

99. Наказом Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 » від 07.04.2017 року № 1166/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 5 від 04.04.2017 року анульовано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 квітня 2009 року за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

100. Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » від 15 травня 2017 року № 326/6 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 17 травня 2017 року.

101. При цьому суди встановили, що вказані рішення суб`єктів владних повноважень прийняті з посиланням на положення підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», підставою для застосування зазначено неодноразове порушення позивачем як нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій.

102. З огляду на це Верховний Суд звертає увагу на таке.

103. З установлених судами попередніх інстанцій обставин Верховний Суд резюмує, що у підсумку свідоцтво позивача про право на зайняття нотаріальною діяльністю анульоване у зв`язку із встановленням відповідачами неодноразових порушень чинного законодавства позивачем при вчиненні нотаріальних дій.

104. Втім, аналіз змісту підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» дає підстави для висновку, що законодавець для застосування до нотаріуса стягнення, визначеного цією правовою нормою визначає дві передумови, а саме:

1) неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства

або 2) грубе порушення закону.

105. Обов`язковою ознакою при цьому є завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій, яка має бути встановлена органом, що вирішує питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, як у випадку вчинення нотаріусом неодноразового порушення чинного законодавства, так і у разі грубого порушення закону.

106. Аналогічний висновок щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 826/7176/17, від 20 грудня 2019 року № 826/3746/17, від 29 квітня 2020 року у справі №817/800/17, від 25 червня 2020 року № 2340/5084/18, 05 жовтня 2020 року №140/1382/19.

107. Натомість, відповідачем не доведено обставини щодо наявності у спірних правовідносинах шкоди, завданої у результаті дій позивача під час здійснення нею нотаріальної діяльності, які відповідачі кваліфікували як порушення.

108. За такого правового регулювання, предмета і підстав позову, а також встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи Верховний Суд уважає правильним та обгрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про задоволення цього адміністративного позову повністю, оскільки спірні рішення відповідачів є такими, що прийняті за відсутності правових підстав для цього.

109. При цьому суд апеляційної інстанції мотивовано визнав помилковим протилежний висновок суду першої інстанції як такий, що не відповідає означеним правовим висновкам Верховного Суду та вимогам постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року, якою ця справа направлялась на новий судовий розгляд саме для встановлення вказаної обставини.

110. Також Верховний Суд зазначає, що мотиви, якими скаржники обґрунтували необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначених постановах Верховного Суду, не є підставами для відступу від цієї правової позиції.

111. Крім цього, Верховний Суд наголошує, що у постановах Верховного Суду від 20 липня 2018 року у справі № 809/1649/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/3090/17, від 25 червня 2020 року у справі №2340/5084/18, від 05 жовтня 2020 року у справі №140/1382/19 сфомульована правова позиція, відповідно до якої встановлення факту порушень нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду.

112. Отже, застосуванню відповідачами правил підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» повинно передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів вчинення позивачем як нотаріусом певних порушень під час безпосереднього здійснення нотаріальних дій.

113. Також вказані рішення містять висновки Верховного Суду про те, що Законом України «Про нотаріат» не визначено повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі щодо перевірки законності вчинення нотаріальних дій нотаріусами і відповідно встановлення порушення чинного законодавства при вчинення нотаріальних дій, так само як і встановлювати наявність чи відсутність шкоди, завданої такими діями нотаріуса іншим особам.

114. Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.

115. Враховуючи, що матеріали справи не містять відповідного судового рішення, то Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що висновки відповідачів про наявність в діях позивача неодноразових порушень закону, за які до неї може бути застосоване спірне стягнення, є необгрунтованим.

116. Окрім цього, Верховний Суд звертає увагу на таке.

117. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 580/481/19 залишаючи касаційну скаргу ГТУЮ у Черкаській області без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій без змін, виходив з того, що ГТУЮ у Черкаській області під час проведення перевірки та надання правової оцінки діям приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу за зверненням Шполянського відділення Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області від 16 жовтня 2018 року №4618/64-2018 діяло всупереч вимогам Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №357/5 від 17 лютого 2014 року.

118. Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

119. Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

120. Аналогічний висновок висловлено у постанові від 25 червня 2020 року у справі №2340/5084/18.

121. Втім, суд апеляційної інстанції встановив порушення відповідачами правил Порядку №357/5 під час проведення означеної перевірки та, відповідно, під час прийняття оспорюваних рішень.

122. Отже, ці рішення є такими, що прийняті з порушенням процедури.

123. Порушення процедури є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень.

124. Аналогічний висновок висловлено у постанові від 07 травня 2020 року у справі №П/811/615/16.

125. Беручи до уваги наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність спірних рішень відповідачів.

126. При цьому Верховний Суд зазначає, що правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 не є застосовними під час вирішення цієї справи, оскільки є такими, яких Суд дійшов у нетотожних правовідносинах.

127. Також позивач і Міністерство юстиції України заявили клопотання про передачу цієї справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

128. Ці клопотання обґрунтовані існуванням неоднакової практики Верховного Суду, що свідчить про наявність виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для розвитку права, формування єдиної правозастосовчої практики.

129. Відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

130. Частинами першою та другою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи; питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

131. Проаналізувавши зазначені в клопотаннях підстави, якими заявники обґрунтовують необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні таких, оскільки Суд не вбачає в спірних правовідносинах виключної правової проблеми, такі правовідносини врегульовано нормами права, які є чіткими та в повній мірі дозволяють вирішити спір, практика Верховного Суду у аналогічних правовідносинах є сталою.

132. З урахуванням вищезазначеного, Верховний Суд вважає клопотання про передачу цієї справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду такими, що задоволенню не підлягають.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.

133. Отже, доводи касаційних скарг, які були підставою відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.

134. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судовому рішенні повно і всебічно з?ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційних скарг їх не спростовують.

135. Водночас, доводи касаційних скарг свідчать лише про власне тлумачення відповідачами норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини та вказують на наявність у них власного бачення щодо результату вирішення цієї справи.

136. Крім цього, у контексті оцінки решти доводів касаційних скарг щодо обґрунтованості судових рішень Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

137. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, оскільки за правилами Кодексу адміністративного судочинства України об?єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

138. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

139. За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

140. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VIІ. Судові витрати

141. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України про передачу справи № 420/3204/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

2. Касаційні скарги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року залишити без задоволення.

3. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О.В. Калашнікова