Справа № 200/727/21-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 р. Справа№200/727/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену пенсію за вислугу років за період з 1 січня 2016 року по 31 березня 2020 року в сумі 28 735,95 грн шляхом перерахування на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві «Ощадбанк».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року в адміністративній справі № 200/13314/19-а дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області визнано протиправними, зобов`язано відповідача зробити перерахунок пенсії позивачу з 1 січня 2016 року та сплатити заборгованість з 1 січня 2016 року.

На виконання вказаного вище рішення суду відповідачем зроблено перерахунок пенсії позивача, проте заборгованість за період з 1 січня 2016 року по 31 березня 2020 року у розмірі 28 735,95 грн на дату звернення до суду із даним позовом не сплачена (а.с. 1-3).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що суми заборгованості з пенсійних виплат перед позивачем в розмірі 28 735,95 грн нараховані управлінням на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року по справі № 200/13314/19-а, а тому питання виплати позивачу заборгованості з пенсії за вказаний період є питанням виконання іншого судового рішення і не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. посилається при цьому на правовий висновок Верховного Суду у справі № 820/4261/18 від 3 квітня 2019 року, на постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 та від 25 червня 2020 року у справі № 0240/2226/18-а, а також на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду від 13 березня 2017 року № З, в якій зазначено, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.

Зазначає, що Головним управлінням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року виконано в повному обсязі в межах акціональних повноважень та нормативно-правового поля, а саме: перерахунок пенсії у визначеному судом розмірі управлінням виконано за період з 1 січня 2016 року по 31 серпня 2020 року (28 390,61 грн - до набрання судовим рішенням чинності за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року, 345,34 грн - після набрання рішенням чинності за період з 13 березня 2020 року по 31 березня 2020 року).

При цьому у квітні 2020 року на картковий рахунок позивача в Ощадбанку сплачено доплату за період з 13 березня 2020 року по 31 березня 2020 року у розмірі 345,34 грн.

Щодо виплати позивачу донарахованої за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року пенсії в сумі 28 390,61 грн, відповідачем зазначено, що вказана доплата як така, що не передбачена бюджетом Головного управління, потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена позивачу після отримання відповідного фінансового ресурсу (а.с. 29-31).

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що звернувся до суду із даним позовом у порядку позовного провадження, а не в порядку виконання рішення суду, оскільки спірним питанням у вказаній справі є саме стягнення нарахованої суми пенсії, що є окремим спором.

Також зазначив, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, про що зазначає Конституційний Суд України у Рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 року, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, а також Верховний Суд України у постановах від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 7 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 3 грудня 2010 року у справі № 21-44а10 (а.с. 46-47).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 24-25).

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено (а.с. 44).

У зв`язку зі знаходженням судді Волгіної Н.П. на лікарняному у період з 16 лютого 2021 року по 4 березня 2021 року рішення приймається після виходу судді з лікарняного.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є пенсіонером та має право на отримання пенсії за вислугу років; перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецькій області (а.с. 4-6).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд 3, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 45).

Як встановлено судом, Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року по справі № 200/13314/19-а, яке набрало законної сили 13 березня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року та виплачувати пенсію (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення, згідно довідки від 13 березня 2018 року (на суму 8 048,38 грн) та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (а.с. 9-20).

На виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/13314/19-а Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у березні 2020 року було здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 1 січня 2016 року по 31 серпня 2020 року: донараховано 28 390,61 грн - за період до набрання судовим рішенням чинності (за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року) та 345,34 грн за період після набрання рішенням чинності судовим рішенням (за період з 13 березня 2020 року по 31 березня 2020 року) (а.с. 36).

При цьому у квітні 2020 року на картковий рахунок позивача в Ощадбанку сплачено донараховану пенсію за період з 13 березня 2020 року по 31 березня 2020 року у розмірі 345,34 грн (а.с. 38).

Не сплачена позивачу сума донарахованої на виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/13314/19-а пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року згідно наданого суду розрахунку із «Автоматизованої системи розрахунку пенсій» Пенсійного фонду України склала 28 390,61 грн (а.с. 37).

З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався з приводу не виплати йому донарахованої пенсії на гарячу лінію Пенсійного фонду України.

У відповідь на вказане звернення відповідачем направлено лист на адресу позивача від 4 травня 2020 року, в якому, крім іншого, зазначено, що суми донарахованої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року в розмірі 28 390,61 грн як не передбачена бюджетом Головного управління, потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена позивачу після отримання відповідного фінансування (а.с. 40).

30 листопада 2020 року у зв`язку із тривалою не сплатою донарахованої йому пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про негайну виплату йому всієї суми заборгованості - 28 390,61 грн (а.с. 39).

Докази надання відповідачем відповіді на дану заяву в матеріалах справи відсутні.

Будучі не згодним із тривалою не виплатою йому заборгованості з пенсії ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Як встановлено на підставі матеріалі справи Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року по справі № 200/13314/19-а, яке набрало законної сили 13 березня 2020 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року та виплачувати йому пенсію (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення, згідно довідки від 13 березня 2018 року (на суму 8 048,38 грн) та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (а.с. 9-20).

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексуу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, протиправність не донарахування належного позивачу розміру пенсії та не виплата йому пенсії за цей період у встановленому законодавством розмірі - є обставиною, встановленою судовим рішенням, яке набуло чинності, а тому не потребує додаткового доказування.

Враховуючи, що донарахована на виконання рішення суду від 8 січня 2020 року заборгованість з пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року в розмірі 28 390,61 грн станом на час розгяду даної справи позивачу не сплачена, - має місце протиправна бездіяльність відповідача з приводу не сплати такої заборгованості.

Суд відхиляє доводи відповідача з приводу не виплати даної заборгованості у зв`язку із відсутністю відповідного бюджетного фінансування, так як відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних сум пенсій.

До такого висновку суд дійшов із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у Рішенні Великої Палати ЄСПЛ від 8 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" (№ 48787/99), в якій встановлений обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги висновок суду про наявну протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо не виплати позивачу донарахованої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати таку бездіяльність відповідача протиправною.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправної не виплати позивачу частини пенсії за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача донарахованої суми пенсії - підлягають задоволенню.

При визначенні суми заборгованості з пенсії, яка підлягає стягненню, суд виходить з того, що у квітні 2020 року позивачеві частково було перераховано частину донарахованої пенсії за березень 2020 року (а саме - за період з 13 по 31 березня 2020 року) у розмірі 345,34 грн.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості із нарахованих сум пенсії у розмірі 28 390,61 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача (із посиланням на практику Верховного Суду та правову позицію, викладену в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 13 березня 2017 року) щодо неналежного розгляду питання про стягнення зазначеної суми заборгованоті в порядку позовного провадження, у зв`язку із тим, що дане питання має розглядатись, на переконання відповідача, в порядку, передбаченом ст. 378 КАС України, враховуючи наступне.

Предметом розгляду Верховним Судом в межах адміністративної справи № 0240/2226/18-а була правомірність/не правомірність ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 8 липня 2019 року (та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, якою ухвала суду першої інстанції залишена без змін) про повернення заяви представника позивача, поданої ним в порядку ст. 383 КАС України, у зв`язку із не сплатою судового збору, а тому зазначене посилання є безпідставним.

В межах адміністративних справ № 806/2143/15 та № 820/4261/18 Верховним Судом був зроблений висновок про те, що оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень з приводу не виконання судового рішення підлягає розгляду не в порядку позовного провадження, в порядку виконання рішення суду.

Зокрема, не прийняття Головним управлінням Держземагенства в Житомирській області на виконання Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23 червня 2014 року належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (справа № 806/2143/15) та не прийняття Державної службою геології та надр Україн на виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання спеціального дозволу на користування надрами (справа № 820/4261/18).

Разом із цим в межах адміністративної справи № 200/727/21 розглядається бездіяльність відповідача, що мала місце п і с л я виконання управлінням (за його твердженням) рішення суду, прийнятого в межах іншої судової справи - № 200/13314/19-а.

Щодо посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 13 березня 2017 року № 3, згідно якої суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішень суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, суд зазначає, що предметом спору в межах адміністративної справи № 200/13314/19-а було нарахування пенсії позивачу в порядку, який суперечив діючим нормам закону, та, як наслідок, виплата пенсії в неналежному розмірі. Спірним питанням в межах даної справи є бездіяльність відповідача, що виникла після виконання останнім (за його твердженням - належного виконання) рішення суду.

Отже, предмет спору в межах даної справи є пов`язаним із предметом спору в межах справи № 200/13314/19-а, але це інший предмет.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення […] особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження, може звернутись із заявою про […] зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

При цьому під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зміна способу виконання судового рішення із зобов`язання виплатити певні виплати на стягнення конкретної суми цих виплат, є фактично зміною судового рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Отже, питання про стягнення заборгованості з соціальних (пенсійних) виплат, нарахованої на виконання судового рішення, може вирішуватись лише в межах іншого позового провадження.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12 квітня 2018 року у справі 759/1928/13-а.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд 3) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість з пенсійних виплат за період з 1 січня 2016 року по 12 березня 2020 року у розмірі 28 390 (двадцять вісім тисяч триста дев`яносто) грн 61 коп шляхом зарахування зазначеної суми на пенсійний рахунок позивача, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна