Справа № 480/925/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.Справа № 480/925/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 (суддя С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 29.10.2020) по справі № 480/925/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сумської міської ради третя особа ОСОБА_2

про скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ), в якій просить суд скасувати рішення в частині, визначеній п. 17 додатку до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12.05.09 №269 Про надання дозволу на перепланування квартир щодо надання дозволу на перепланування чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , наданого ОСОБА_3 (власник 1/2 квартири) та ОСОБА_2 (власник 1/2 квартири).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку квітня 2019 року ОСОБА_2 розпочав повномасштабне будівництво (реконструкцію) своєї квартири АДРЕСА_2 ( ОСОБА_3 - власник 1/2 квартири та ОСОБА_2 - власник 1/2 квартири), за адресою: АДРЕСА_3 , зі збільшенням загальної та житлової площі за рахунок допоміжного приміщення будинку, горища, як допоміжного приміщення, яке не є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим спричинив перешкоди у користуванні горищним приміщенням ОСОБА_1 та іншим співвласникам будинку, а також пошкодив комунальні мережі, що проходять на горищі та заблокував вхід до горища позивачу та іншим співвласникам.

Зазначає, що вказані дії третя особа вчинила на підставі оскаржуваного рішення, пункт 17 додатку до якого, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки вказаний пункт порушує права позивача та інших співвласників будинку. Окрім того, позивач зазначає, що збільшення площі квартири третьої особи відбувається за рахунок земель Сумської міської ради без наявності відповідних документів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 480/925/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення в частині відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, неправильне та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 480/925/20 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, крім іншого, зазначав, що оскаржуваним рішенням порушено права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки згідно рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12.05.09 №269 Про надання дозволу на перепланування квартир щодо надання дозволу на перепланування чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , наданого ОСОБА_3 (власник 1/2 квартири) та ОСОБА_2 (власник 1/2 квартири), останні не мали права виходити за межі квартири та проводити реконструкцію даху (горища). Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено питання належності будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , до пам`яток архітектурної спадщини. Вказує, що спірне рішення порушує баланс правовідносин між фізичними особами та органами місцевого самоврядування, а також порушує принцип пропорційності.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12.05.2009 № 269 в частині, визначеній п. 17 додатку до цього рішення щодо надання дозволу на перепланування чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , наданого ОСОБА_3 (власник 1/2 квартири) та ОСОБА_2 (власник 1/2 квартири).

Пунктами 1-2 рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12.05.2009 № 269 визначено:

«Дозволити перепланування квартир їх власникам та наймачам за погодженими проектами згідно з додатком.

Замовникам зареєструвати початок робіт та отримати дозвіл на будівництво в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Сумській області.»

У графі 4 п. 17 додатку до оскаржуваного рішення наведено перелік робіт, які будуть виконуватися по переплануванню квартири: Перепланування квартири згідно з проектом зі збільшенням загальної та житлової площ - об`єднання двох кімнат у одну внаслідок знесення не несучої перегородки; на місці третьої кімнати влаштування коридору та сходів на мансардний поверх; знесення існуючої прибудови розміром 3,83 х 2,95 м, на місці якої будівництво нової прибудови розміром 9.86 х 5,96 м, де розмістяться тамбур, коридор, кухня, сумісний санвузол; влаштування мансардного поверху без перебудови даху в межах існуючої квартири, де розмістяться коридор та дві кімнати.

Позивач вказує, що на початку квітня 2019 року ОСОБА_2 розпочав повномасштабне будівництво (реконструкцію) своєї квартири АДРЕСА_1 , зі збільшенням загальної та житлової площі за рахунок допоміжного приміщення будинку, горища, як допоміжного приміщення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , яке не є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим спричинив перешкоди у користуванні горищним приміщенням йому та іншим співвласникам будинку, пошкодив комунальні мережі, що проходять на горищі та заблокував вхід до горища.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували на порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляд таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги полягають у скасуванні рішення в частині, визначеній п. 17 додатку до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12.05.09 №269 Про надання дозволу на перепланування квартир щодо надання дозволу на перепланування чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , наданого ОСОБА_3 (власник 1/2 квартири) та ОСОБА_2 (власник 1/2 квартири).

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що у подальшому це рішення було реалізоване та зумовило порушення права позивача, оскільки на початку квітня 2019 року ОСОБА_2 розпочав повномасштабне будівництво (реконструкцію) своєї квартири АДРЕСА_1 , зі збільшенням загальної та житлової площі за рахунок допоміжного приміщення будинку, горища, як допоміжного приміщення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , яке не є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим спричинив перешкоди у користуванні горищним приміщенням йому та іншим співвласникам будинку, пошкодив комунальні мережі, що проходять на горищі та заблокував вхід до горища.

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю будівництва (реконструкцією) третьою особою у справі - ОСОБА_2 , об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , із збільшенням загальної та житлової площі за рахунок допоміжного приміщення будинку, горища, як допоміжного приміщення, оскільки позивач вважає, що з прийняттям такого рішення порушено його право на користування горищним приміщенням.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, тому такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.4 ст.11 ЦК України, у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб`єктів владних повноважень можуть бути підставою виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.10 ч. 2 ст.16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі №826/6337/16, №809/971/14 та від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16, що, відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту її приватних інтересів, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права, а спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

В силу ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 480/925/20 із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року по справі № 480/925/20 скасувати.

Провадження у справі № 480/925/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення в частині - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, в зв`язку з чим ОСОБА_1 , має право звернутися протягом 10 днів з дня отримання відповідної постанови до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 05.03.2021 року