Справа № 520/1659/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 р. Справа № 520/1659/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020, суддя Котеньов О.Г., 61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 13.05.20 по справі № 520/1659/2020

за позовом Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Харківській області по нарахуванню пені на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській скасувати пеню, нараховану на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області зарахувати нараховану пеню на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету та стягнуту в період з 19.08.2017 до 16.01.2019, як сплату частини чистого прибутку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно сплачену позивачем частину чистого прибутку зараховано як пеню за несплачену частину чистого прибутку, оскільки частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету підприємствами, хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами платежем, однак не включена до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів), визначеного статями 9 та 10 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України), а тому вказаний платіж не є податковим платежем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області по нарахуванню пені на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) скасувати пеню, нараховану на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (мрн. Авіатор, буд. 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501, ) по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) зарахувати нараховану пеню на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (мрн. Авіатор, буд. 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501, ) по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету та стягнуту в період з 19.08.2017 до 16.01.2019, як сплату частини чистого прибутку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (мрн. Авіатор, буд. 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501, ) на користь Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) судовий збір у сумі 6306 (шість тисяч триста шість) грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в силу положень чинного законодавства, на контролюючі органи покладено обов`язок зі здійснення контролю, зокрема, за своєчасністю надходження до бюджетів частини чистого прибутку, що відраховується державними унітарними підприємствами, а тому дії щодо нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку, що відраховується державними унітарними підприємствами, є правомірними.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495) подало клопотання, в якому просило замінити відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. До клопотання додає копію наказу ДПС України від 24.12.2020р. № 755, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань щодо Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу ДПС України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів, Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатком 1 та 2 даної постанови утворено Головне управління ДПС у Харківській області, до якого приєдналось Головне управління ДФС у Харківській області.

Згодом, постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби України (далі - ДПС України) за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області, - пункт 1.

В абзаці 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять ДПС України та її територіальним органам.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

14 грудня 2020 року було проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи - ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - пі дприємців та громадських формувань внесено запис за № 008085321.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 № 755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893.

Згідно з ч. ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити, замінити Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (далі - ДП «ЧАРЗ») зареєстровано як суб`єкт господарювання - юридична особа, перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом 08305644 та є платником частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань).

29.11.2019 ДП «ЧАРЗ» платіжним дорученням № 2519 сплатило частину чистого прибутку за II квартал 2019 року в сумі 550000,00 грн.

У відповідь на запит ДП «ЧАРЗ» від 19.12.2019 щодо надання інформації по заборгованості з частини чистого прибутку Харківське управління Головного управління ДПС у Харківській області листом № 15560/10/20-40-53-08-18 від 27.12.2019 повідомило, що згідно інтегрованої картки платника ІС Податковий блок по підприємству ДП "ЧАРЗ" станом на 27.12.2019 лічиться борг у сумі 4189985,24 грн., (основний борг - 3877912,29 грн.. пеня - 312072,95 грн.). Станом на 01.01.2019 обліковувався борг у сумі 2256461,57 грн., (основний борг-2176616 грн., пеня - 79845.57 грн.). За період 2019 року підприємству ДП "ЧАРЗ" нараховано до сплати 4332331 грн. За період 2019 року підприємством сплачено 3029138 грн.

Із даних інтегрованої картки платника ІС Податковий блок по підприємству ДП "ЧАРЗ" судом встановлено, що відповідачем на заборгованість по платежу частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднаннями ) з 19.08.2017 і по теперішній час нараховується пеня, підставою нарахування пені відповідач зазначає ст. 126 та ст. 129.1.1. ПК України.

Не погоджуючись із нарахованою контролюючим органом пенею, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом помилково нараховано штрафні санкції на суму сплаченої позивачем частини чистого прибутку, яка не є податковим платежем у розумінні Податкового кодексу України, а отже і об`єктом застосування штрафної санкції, що призвело до помилкового зарахування відповідачем сплаченої позивачем частини чистого прибутку як пені за несплачену частину чистого прибутку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За визначенням пункту 14.1.39 пункту 14.1 ст. 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) ( підпункт 14.1.56 пункту 14.1 цієї статті).

Перелік загальнодержавних податків та зборів, а також місцевих податків встановлено ст.ст. 9 та 10 ПК відповідно, та частина чистого прибутку не віднесено у жодній із цих статей.

Абзацем першим частини 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (Закон № 185-V) встановлено, що господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов`язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацами четвертим-сьомим частини 5 цієї статті, господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних капіталах.

Господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій.

На суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (далі - Порядок № 138).

Пунктом 1 Порядку №138 визначено, що згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств "Міжнародний державний центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку, частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Нормами ст. 126 ПК передбачено застосування штрафу до платника податків за несвоєчасну сплату платником податків грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи нормативні визначення вищевказаних понять (грошове зобов`язання. податкове зобов`язання), частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК. Цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків. Отже, застосування до позивача штрафних санкцій із посиланням на ст. 126 ПК не відповідає змісту вищевказаної норми, дія якої поширюється виключно на випадки несплати платником податків грошових зобов`язань.

При цьому, покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів, а також сплата його до державного бюджету України, не змінює правової природи такого платежу. Це, однак, не звільняє позивача від обов`язку, встановленого ст. 11 Закону № 185-V щодо сплати частини чистого прибутку, визначеного у відповідному розрахунку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №806/2782/16.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду стосовно права контролюючого органу звертатися до суду про стягнення частини чистого прибутку не підлягають застосуванню у межах розгляду спору про нарахування пені на частину чистого прибутку.

На підставі викладеного, здійснюючи детальний аналіз вказаних норм податкового законодавства та матеріалів адміністративної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до порядку розрахунку та сплати частини чистого прибутку не можуть бути застосовані положення Податкового кодексу України щодо нарахування штрафних санкцій за його несвоєчасну сплату, оскільки частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні Податкового кодексу України, а розрахунок частини чистого прибутку не прирівнюється до податкових декларацій, на його підставі не здійснюється нарахування або сплата податкового зобов`язання, отже в даному випадку штрафні санкції за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку та пеня не можуть бути застосовані.

Одночасно колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, визначених статтею 317 КАС України для зміни рішення суду першої інстанції з підстав та мотивів задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача скасувати пеню, нараховану на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу) та зарахування нарахованої пені на суму зобов`язань позивача, як сплату частини чистого прибутку.

Так, за визначенням, наведеним у підпунктів 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно з підпунктом 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України, з метою реалізації підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 191 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 травня 2016 року за №751/28881, затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (набрав чинності 10 червня 2016 року; далі - Порядок №422).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №422 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Положеннями пункту 3 розділу І Порядку №422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Пунктом 1 Розділу ІІ передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Так, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Способи захисту права, як передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності щодо захисту прав.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За змістом частини першої статі 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 5 цього Кодексу захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведених норм процесуального законодавства слідує, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17 зазначив, що у справах, в яких встановлено протиправність дій податкового органу щодо нарахування Товариству пені, належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення пені.

За таких обставин, належним способом відновлення порушеного права позивача у відповідних правовідносинах є не визнання незаконними дій відповідача по нарахуванню пені, зобов`язання відповідача скасувати пеню на сплачену частину чистого прибутку ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», а зобов`язання відповідача відкоригувати в інформаційній системі

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції з підстав та мотивів в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській скасувати пеню, нараховану на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету та вкласти абзац третій його резолютивної частини в іншій редакції.

В частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області по нарахуванню пені на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі № 520/1659/2020 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області по нарахуванню пені на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» у вказаній частині.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі №520/1659/2020 в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) скасувати пеню, нараховану на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (мрн. Авіатор, буд. 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501, ) по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету - змінити.

Викласти абзац третій його резолютивної частини в такій редакції: "Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника шляхом виключення пені, нарахованої на суму зобов`язань ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (мрн. Авіатор, буд. 162, м. Чугуїв, Харківська область, 63501, ) по сплаті частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 05.03.21.