Справа № 400/5359/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5359/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Градовського Ю. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. (далі приватний виконавець), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови від 19 травня 2020 року у ВП №62120597:

- про відкриття виконавчого провадження;

- про арешт коштів боржника.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що приватний виконавець, в порушення частини 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), яка зобов`язує приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцем знаходження майна боржника, незаконно відкрив виконавче провадження за виконавчим написом про стягнення з неї боргу за договором кредиту.

Пояснюючи свою позицію позивачка зазначила, що вона з квітня 2020 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 18.07.2020 року вона зареєстрована за цією адресою.

За ствердженням ОСОБА_1 , вона ніколи не перебувала за адресою, що була указана стягувачем як адреса проживання, а саме: АДРЕСА_2 , а також в межах м. Києва та Київської обл. не знаходиться її майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив із того, що, за аналізом вимог Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. Місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Судом було встановлено, що місце реєстрації та проживання позивачки є: АДРЕСА_1 . Будь-якого майна у позивачки у м. Києві немає.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконавче провадження приватним виконавцем відкрито з порушенням правил територіальної діяльності, оскільки виконавчий документ прийнято з іншого виконавчого округу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, приватний виконавець подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що виконавчий напис №7280 від 15.04.2020 року, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. містив у собі дані, що боржник ( ОСОБА_1 ) проживає у межах виконавчого округу м. Києва, а тому відсутні були підстави для повернення виконавчого документа стягувачу з мотивів пред`явлення його не за місцем виконання.

Також, апелянт посилається на те, що ані Законом України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, не передбачено обов`язку проведення приватним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Так само законодавством не передбачено обов`язку для стягувача надавати приватному виконавцю документи на підтвердження факту проживання, перебування боржника фізичної особи за певною адресою в межах свого виконавчого округу.

Позивачка не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

15 червня 2018 року між ТОВ «СС ЛОУН» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №294383-А.

Предметом даного договору є надання Кредитодавцем Позичальнику коштів на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, в сумі 4000 грн.

15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. видано виконавчий напис №7280 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «СС ЛОУН» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором №40071779-5 від 27.09.2018 року, заборгованості у розмірі 8 302,80 грн.

При цьому, у вказаному виконавчому написі зазначено адреса реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_3 та адреса місця проживання АДРЕСА_4 .

19 травня 2020 року ТОВ «Фінфорс» (Стягувач) звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. із заявою про примусове виконання виконавчого напису №7280 від 15.04.2020 року.

У вказаній заяві про примусове виконання рішення Стягувачем зазначено, що:

- адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 ;

- адресою проживання АДРЕСА_4 .

19 травня 2020 року приватним виконавцем прийняті наступні постанови:

- про відкриття виконавчого провадження №62120597 з виконання виконавчого напису №7280 виданого 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 8 302,80 грн.;

- про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №62120597.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції, відповідно до копії громадянського паспорта паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Скадовським РС УДМС України в Херсонській області 25 червня 2014 року, встановив, що з 18 липня 2020 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Ключовим доводом апеляції приватного виконавця є наявність імперативної норми в ст. 4 Закону № 1404-VІІІ, що на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь - який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника. Відповідальність за вчинення виконавчого напису несе нотаріус, який його вчиняє.

Скаржниця, відстоюючи свої аргументи, використовувала останню позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 09.12.2020 р. у справі №460/3537/20.

Верховний Суд у зазначеній справі, за подібних обставин, за участі приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л., дійшов висновку про правомірність її дій щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, в якому було вказано адресу місця проживання боржника, що знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, висновки суду касаційної інстанції, викладені в його рішеннях, повинні враховуватися, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, судами нижчих інстанцій.

За таких умов, попри існування іншої судової практики касаційного суду з даної категорії справ, суд апеляційної інстанції уважає за потрібне при вирішення наведеного спору, погодитися з доводами скаржниці щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403-VIII).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Абзацом 4 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

За змістом пункту 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою (додаток 3).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок № 296/5, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Глави 12 розділу І Порядку № 296/5, захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

Згідно з підпунктами 2.1., 2.2. пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

- номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

- строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/ перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.

За змістом частини першої статті 4 Закону № 1404-VIIІ, у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Варто зауважити, що законодавець в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі Закон № 1382-IV), визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття «місце проживання» та «місце перебування», під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Оскільки за приписами частини другої статті 2 Закону № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття «місце проживання», «місце перебування» і «місце реєстрації».

Отже, визначальне значення для визначення місця виконання рішення має саме місце проживання/ перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

На підставі частини першої статті 28 Закону № 1404-VIIІ, постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи із системного тлумачення частини першої статті 4, частини першої статті 28 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі має бути зазначено адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу приватного виконавця. Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою приватний виконавець, в силу положень частини першої статті 28 Закону № 1404-VIIІ, зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, положення статті 28 Закону № 1404-VIIІ, встановлюють імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження, саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника.

Отже, при надходженні виконавчого документа, приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIIІ, зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, тобто якщо адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що вказана у виконавчому документі, або місцезнаходження майна боржника не знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, він зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII.

Якщо ж виконавчий документ пред`явлено до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення обов`язково додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абзац 4 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5).

Таким чином, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у вказаних категоріях справ залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу приватного виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання приватним виконавцем інших вимог Закону № 1404-VIII, є правомірним.

Якщо ж адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця, приватний виконавець зобов`язаний повернути такий виконавчий документ.

У випадку пред`явлення виконавчого документа не за місцем проживання або місцем перебування боржника (фізичної особи), а за місцезнаходженням майна боржника, на стягувача покладено обов`язок надати документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята відповідачем на підставі виконавчого напису № 7280, виданого 15.04.2020 р. приватним нотаріусом, де місцем проживання визначено: АДРЕСА_4 .

Колегія суддів зазначає, що приписами ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а, отже, і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника.

У свою чергу, відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

Перевірка ж майнового стану боржника, розшук боржника та/ або його майна здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні (частини друга, четверта статті 13, частина сьома статті 26, стаття 36, частина восьма статті 48 Закону № 1404).

Таким чином, на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 7280 від 15.04.2020 року, в якому було вказано адресу, а саме: місце фактичного проживання позивачки: АДРЕСА_4 , що знаходиться в межах відповідного виконавчого округу, у відповідача були всі визначені законом підстави для відкриття виконавчого провадження.

Ураховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2020 року визнана судом апеляційної інстанції законною та обґрунтованою, підстав для скасування похідної постанови про арешт коштів боржника від 19 травня 2020 року немає.

Підставами для скасування судового рішення, відповідно до ст. 317 КАС України, є неправильне застосування норм матеріального права, зумовлене неправильним тлумаченням законодавства, що регулює спірні правовідносини.

На думку колегії суддів, саме неправильне застосування норм матеріального права у цій справі, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 287, 306, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Ю. М. Градовський

Повне судове рішення складено 04.03.2021 року.