Справа № 200/6674/20-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

05 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/6674/20-а

адміністративне провадження № К/9901/5236/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року (суддя Череповський Є.В.)

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (колегія у складі суддів Геращенка І.В., Ястребової Л.В., Міронової Г.М.)

у справі № 200/6674/20-а

за позовом ОСОБА_1

до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання неправомірною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Пенсійний фонд), у якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача від 12.05.2020 у здійсненні перерахунку основної та додаткової пенсії за шкоду здоров`ю;

- зобов`язати Пенсійний фонд перерахувати та виплати з 01.01.2014 до 02.08.2014 основну пенсію постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII), а також здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду здоров`ю з 17.07.2018 у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2020, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020, позов задоволено частково;

- визнано неправомірною бездіяльність Пенсійного фонду щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2014 до 02.08.2014 відповідно до ст. 50, 54 Закону № 796-XII;

- зобов`язано Пенсійний фонд здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2014 до 02.08.2014 відповідно до ст. 50, 54 Закону № 796-XII, з урахуванням раніше сплачених сум: основної пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

16.02.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 18.02.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 у частині вирішення позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується прав осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на додаткову пенсію за шкоду здоров`ю. Суди попередніх інстанцій не надали оцінки тому, що Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 6-р/2018 відновлено чинність ст. 53 Закону № 796-XII у редакції до внесення змін Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII). Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що до внесення змін Законом № 76-VIII діяла редакція Закону № 796-XII, що передбачала застосування розміру додаткової пенсії чорнобильців у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Предметом спору у даній справі є оскарження дій Пенсійного фонду щодо неперерахунку та невиплати одноразової грошової допомоги.

За предметом позову ця справа належить до категорії справ незначної складності, тому суд першої інстанції обґрунтовано її розглянув відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, винятковість для нього цієї справи, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справа у подібних правовідносинах норм матеріального та процесуального права, не визначає проблемне питання, відповідь на яке потребувала б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів подібних правовідносин.

Суд також не встановив випадків, зазначених у п. 2 ч 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Покликання у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 6-р/2018 є неприйнятним. У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України розглядав питання відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу I Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким змінювалося правове регулювання виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника, яка регулюється ст. 53 Закону № 76-VIII.

У цій же справі спір стосується виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, яка призначалась відповідно до ст. 50 Закону № 76-VIII.

Правове регулювання цих статей є різним, тому суд апеляційної інстанції підставно зазначив, що прийняття Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 у справі № 6-р/2018 не впливає на правильність вирішення спору.

Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги не містять обставин, передбачених у ч. 5 ст. 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності, Суд вважає, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328-335, 338, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 200/6674/20-а.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб