Справа № 500/89/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/89/21

03 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

представника позивача Авдєєнка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2020 №00002912/0904,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Біоенергопродукт» (далі - позивач, ТОВ «Біоенергопродукт») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області (далі, також, - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00002912/0904 від 28.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту №2152/19-00-09-04/36687375 від 01.12.20, яким встановлено неподання позивачем декларації з акцизного податку за період з липня 2019 року по жовтень 2020 року включно. Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до акту №2152/19-00-09- 04/36687375 від 01.12.2020 застосовано штрафну санкцію в розмірі 340 гривень за кожне неподання позивачем декларації з акцизного податку за вказаний період. Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним та скасувати, оскільки позивач не є платником акцизного податку та не повинен був подавати декларації з акцизного податку за вказаний період.

Ухвалою суду від 14.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав на адресу суду відзив на адміністративний позов 01.02.2021 (аркуш справи 18-20), в якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку щодо подання позивачем декларації акцизного податку за період з липня 2019 року по жовтень 2020 року, за результатами якої складено акт. Перевіркою встановлено неподання позивачем декларації акцизного податку за період з липня 2019 року по жовтень 2020 року в порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового Кодексу України, відповідальність платника передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу ІІ Податкового Кодексу України. На думку представника відповідача позивач повинен подавати декларацію акцизного податку незалежно від того, чи провадив господарську діяльність у звітному періоді, оскільки має ліцензію та провадить діяльність на ринку електроенергії, яка підлягає ліцензуванню.

Представник позивача подав на адресу суду 11.02.2021 відповідь на відзив (аркуші справи 30-31), в якій підтримав позовні вимоги. Зокрема, додав, що позивач не є платником, що визначений у пп. 212.1.15 п.212.1 ст. 212 Податкового Кодексу України, а продукція, яку виробляє позивач на підставі ліцензії не є підакцизною. Звернув увагу, що відповідно до вимог п.213.2.8 ст . 213 Податкового Кодексу України не підлягають оподаткуванню операції з реалізації електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлювальних джерел енергії. Зазначив, що об`єкти електроенергії, перелічені в ліцензії є такими, що виробляють електроенергію з відновлювальних джерел (сонця та вітру), у зв`язку із чим, така електроенергія не є підакцизною продукцією.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача 02.03.2021 в судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без її участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (аркуші справи 6-8), ТОВ «Біоенергопродукт» () зареєстроване як юридична особа 05.04.2011, перебуває на обліку як платник податків в Тернопільській ДПІ ГУ ДПС у Тернопільській області з 08.04.2011.

Види діяльності позивача згідно з КВЕД: 35.11 Виробництво електроенергії.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на підставі п. 20.1.4 ст. 20 Податкового Кодексу України, в порядку ст. 76 Податкового Кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «Біоенергопрбдукт» щодо подання декларації акцизного податку за період від липня 2019 року по жовтень 2020 року. Результати перевірки оформлено актом від 01.12.2020 №2152/19-00-09-04/36687375 (аркуш справи 3).

Перевіркою встановлено неподання податкової звітності з акцизного податку в порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49 ст. 49 Податкового Кодексу України, відповідальність платника передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу ІІ Податкового Кодексу.

На підставі акту перевірки від 01.12.2020 №2152/19-00-09-04/36687375 відповідачем, з урахуванням виявлених порушень, винесено податкове повідомлення-рішення №00002912/0904 від 28.12.2020, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 розділу ІІ Податкового Кодексу до ТОВ «Біоенергопродукт» застосовано штрафну санкцію у розмірі 5440,00 грн за неподання податкової звітності з акцизного податку з липня 2019 року по жовтень 2020 року (аркуші справи 4, 5).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (діючий на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 212.1.1, пп. 212.1.2, пп. 212.1.13 п. 212.1 ст. 212 ПК України платниками акцизного податку з електричної енергії є:

особа, постійне представництво, які виробляють підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини;

особа - суб`єкт господарювання, постійне представництво, які ввозять підакцизні товари (продукцію) на митну територію України;

виробники електричної енергії, які мають ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продають її на ринку електричної енергії.

Згідно з пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів.

За правилами пп. 214.1.3. п. 214.1 ст. 214 ПК України є вартість реалізованої виробленої виробником електричної енергії, обчислена на підставі цін, що склалися на ринку електричної енергії в звітному (податковому) періоді без урахування податку на додану вартість та акцизного податку, визначеного за ставкою, встановленою підпунктом 215.3.9 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Вартість реалізованої виробленої виробником електричної енергії дорівнює частці обсягу реалізованої виробленої ним електричної енергії у загальному обсязі реалізації електричної енергії виробника від загальної вартості реалізованої виробником електричної енергії у такому звітному періоді.

За нормами пп. 215.3.9, п. 215.3 ст. 215 ПК України податок з електричної енергії справляється та обчислюється за ставкою 3,2 відсотки.

Відповідно до п. 216.10 ст.216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань щодо постачання електроенергії є дата підписання акту прийому-передачі електроенергії.

Не підлягають оподаткуванню операції з реалізації електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (пп. 213.2.8 п. 213.2 ст. 213 ПК України).

Відновлювальні джерела енергії - джерела вітрової, сонячної, геотермальної енергії, енергії хвиль та припливів, гідроенергії, енергії біомаси, газу з органічних відходів, газу каналізаційно-очисних станцій, біогазів (пп. 14.1.29 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Законом, що визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище є Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VII (далі Закон №2019-VII).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №2019-VII виробник електричної енергії (далі - виробник) - суб`єкт господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону №2019-VII господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

Купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі (ч. 1 ст. 66 Закону №2019-VII).

Частиною 1 ст. 7 Закону України від 02.03.2015р. №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222) передбачено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як діяльність у сфері електроенергетики, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", і діяльність у сфері використання ядерної енергії, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії".

Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ст.215 Податкового кодексу України, електрична енергія належить до підакцизних товарів.

Отже, за умови наявності ліцензії на виробництво електричної енергії та гарантії походження електричної енергії, яка підтверджує, що частка або визначена кількість електричної енергії вироблена в Україні з альтернативних джерел енергії, не підлягають оподаткуванню операції з реалізації електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або відновлюваних джерел енергії.

Однак, відповідно до п.49.21 ст.49 ІІК України, платники, визначені підпунктом 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Кодексу, а також платники, які мають діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов`язані за кожний встановлений Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Оскільки позивач є виробником підакцизного товару, має діючу ліцензію на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, то він зобов`язаний за кожний встановлений ПК України звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадив господарську діяльність у звітному періоді та чи є він платником акцизного податку.

Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (п.46.1 ст. 46 ПК України).

За правилами пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення №00002912/0904 від 28.12.2020 прийняте згідно норм чинного законодавства, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач у спірних правовідносинах діяв відповідно до наданих йому повноважень у встановленому законом порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2020 №00002912/0904.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 березня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" (місцезнаходження: вул. Пасічна, 8/1, с. Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область,47751, );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,46003, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.