Справа № 440/7760/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа №440/7760/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Оніщенко В.В.,

представника позивача - Прокопчук О.О.,

представника відповідача - Васюта А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 18.01.2021 та від 10.02.2021):

- стягнути з розрахункових рахунків Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 6 152 503,20 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі - відповідач, КП ПОР "Полтававодоканал") про стягнення податкового боргу у сумі 10 105 829,36 грн.

Історія справи

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7760/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

18.01.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з розрахункових рахунків КП ПОР "Полтававодоканал" податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 9 474 455,49 грн, яка була прийнята судом до розгляду.

10.02.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з розрахункових рахунків КП ПОР "Полтававодоканал" податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 6 152 503,20 грн, яка була прийнята судом до розгляду.

26.02.2021 до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Полтавській області про заміну позивача - ГУ ДПС у Полтавській області () на відокремлений підрозділ ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192). За результатами розгляду заявленого клопотання протокольною ухвалою суду було замінено ГУ ДПС у Полтавській області () на відокремлений підрозділ ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог податковим органом було зазначено, що за КП ПОР "Полтававодоканал" обліковується податковий борг з податку додану вартість у загальному розмірі 6 152 503,20 грн, що виник внаслідок несплати відповідачем самостійно визначених грошових зобов`язань.

19.01.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що податковий борг виник через невідповідність фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. На думку відповідача, законодавством України передбачено умови й порядок погашення податкового боргу з податку на додану вартість надавача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенцій з державного бюджету. При цьому, проведення взаєморозрахунків з погашення заборгованості можливо лише на підставі договору та шляхом послідовного виконання зобов`язань учасниками розрахунків. Отже, відповідач вважав, що погашення податкового боргу мало відбутися на підставі договору про організацію взаєморозрахунків відповідно до механізму погашення податкової заборгованості за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах, як передбачено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" №332 (надалі - Постанова 332). Також звертав увагу на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4713/18, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 та постановою Верховного Суду від 12.08.2020, встановлено факт бездіяльності Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 рік в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь КП ПОР "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01.01.2016 на загальну суму 9 963 027,49 грн, а отже, на переконання відповідача, граничний строк сплати позивачем узгодженого грошового зобов`язання вважається перенесеним, з огляду на що КП ПОР "Полтававодоканал" не пропустило строків сплати податку на додану вартість. Також, відповідач зауважував, що виникнення заборгованості зі сплати податку на додану вартість сталося з вини Міністерства фінансів України, внаслідок невиконання вимог Постанови №332. Крім того, відповідач акцентував увагу на тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання вимог статті 96 Податкового кодексу України. При цьому, наголошував, що стягнення коштів з рахунків у банках, з яких сплачується заробітна плата, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві.

02.02.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній повідомив, що посилання відповідача щодо невиділення йому субвенції з Державного бюджету України у 2017 році та на наявність судових рішень по справі №440/4713/18 є необґрунтованими, оскільки вони стосуються договірних зобов`язань, які виникли на підставі договорів, укладених між ГУ ДКС у Полтавській області, Управлінням ЖКГ Полтавської ОДА, Департаментом фінансів Полтавської ОДА, Департаментом будівництва, містобудування і архітектури та ЖКГ Полтавської ОДА та КП ПОР "Полтававодоканал" від 01.08.2017 №4-ДФС та від 12.12.2017 №6-ДФС. Позивач вказував, що ГУ ДПС у Полтавській області не є учасником вищенаведених договорів, а наявність цих договорів не відміняють податкового обов`язку платника податків та не скасовують його. Зазначав, що чинним законодавством не передбачено можливості звільнення платника від сплати грошових зобов`язань за умов відсутності його фінансування. Крім того, зауважував, що стаття 96 Податкового кодексу України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, з будь-яких причин, вказаних у законі, не вирішила проблему погашення боргу. Позивач вважав, що посилання відповідача на недопустимість звернення стягнення на рахунки, які призначаються для виплати заробітної плати, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів, що орган ДПС буде стягувати у майбутньому кошти саме з рахунку, відкритого у ПАТ "МТБ БАНК".

12.02.2021 до суду від відповідача надійшла відповідь на пояснення, у якій останній надав пояснення, аналогічні за змістом обґрунтуванню відзиву.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

КП ПОР "Полтававодоканал" () у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, дата державної реєстрації: 21.07.1993, дата та номер запису: 02.12.2.

Відповідач перебуває на обліку у ГУ ДПС у Полтавській області, Управління у м. Полтаві, ДПІ у м.Полтаві (м. Полтава) з 21.07.1993, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 95-97).

Відповідно до розрахунку сум заборгованості по КП ПОР "Полтававодоканал" () (а.с. 6) за КП ПОР "Полтававодоканал" станом на 23.12.2020 обліковувався податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі 10 105 829,36 грн, у тому числі: податковий борг - 10 090 537 грн, пеня - 15 292,36 грн, що виник з наступних підстав.

20.08.2020 КП ПОР "Полтававодоканал" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Управління у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава)) податкову декларацію з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за липень 2020 року, по терміну сплати 31.08.2020, якою самостійно визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 2 627 652 грн (а.с. 7).

21.09.2020 КП ПОР "Полтававодоканал" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Управління у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава)) податкову декларацію з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за серпень 2020 року, по терміну сплати 30.09.2020, якою самостійно визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 3 352 445 грн (а.с. 8).

20.10.2020 КП ПОР "Полтававодоканал" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Управління у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава)) податкову декларацію з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за вересень 2020 року, по терміну сплати 30.10.2020, якою самостійно визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 2 073 265 грн (а.с. 9).

20.11.2020 КП ПОР "Полтававодоканал" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Управління у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава)) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2020 року зі визначенням суми грошового зобов`язання до сплати до бюджету в сумі 22 768 грн та суми штрафу, нарахованої платником самостійно, у зв`язку з виправленням помилки (при позитивному значенні графа 6 рядок 18) у розмірі 683 грн (а.с. 10).

20.11.2020 КП ПОР "Полтававодоканал" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Управління у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві (м. Полтава)) податкову декларацію з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за жовтень 2020 року, по терміну сплати 30.11.2020, якою самостійно визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 2 013 724 грн (а.с. 11).

Відповідно до відомостей з інтегрованої картки платника податків за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" (а.с. 13-84) та розрахунку сум заборгованості по КП ПОР "Полтававодоканал" () станом на 23.12.2020, в автоматичному режимі в облікових картках КП ПОР "Полтававодоканал" на суму несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, визначеного у податковому повідомленні-рішенні № від 17.03.2020 за період з 08.04.2020 по 27.08.2020 нараховано пеню у загальному розмірі 15 292,36 грн.

Поряд із цим, відповідно до даних з інтегрованої картки платника податків КП ПОР "Полтававодоканал" () з період з 29.12.2020 по 31.12.2020 відповідачем здійснено часткове погашення заявленого до стягнення податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 631 373,87 грн, у тому числі: 630 526,87 грн - відповідно до платіжного доручення №167908488 від 29.12.2020 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №); 25 грн - згідно зі платіжним дорученням №9723 від 30.12.2020 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №); 822 грн - відповідно до платіжного доручення №169112172 від 31.12.2020 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №).

Згідно зі даними з інтегрованої картки платника податків КП ПОР "Полтававодоканал" () з період з 29.12.2020 по 27.01.2021 відповідачем здійснено часткове погашення заявленого до стягнення податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 3 321 952,29 грн, у тому числі: 105,29 грн - згідно зі платіжним дорученням №167908488 від 29.12.2020 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №); 32 грн - відповідно до платіжного доручення №435 від 22.01.2021 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №); 1057 грн - згідно зі платіжним дорученням №178706694 від 27.01.2021 (погашено частково зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 №); 3 320 758 грн - відповідно до платіжного доручення №178702959 від 27.01.2021 (погашено повністю зобов`язання по податковій декларації від 20.08.2020 № та частково погашено зобов`язання по податковій декларації від 21.09.2021 №).

Крім того, позивачем також надано розрахунок сум заборгованості по КП ПОР "Полтававодоканал" () (а.с. 228), згідно з яким залишок податкового боргу, заявленого до стягнення у судовому порядку по справі №440/7760/20, становить 6 152 503,20 грн, що виник на підставі: 1) податкової декларації з ПДВ № від 21.09.2020 на суму 2 042 063,20 грн (частково погашено - 1 310 381,80 грн); 2) податкової декларації з ПДВ № від 20.10.2020 на суму 2 073 265 грн; 3) уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 20.11.2020 на суму грошового зобов`язання до сплати до бюджету в розмірі 22 768 грн та самостійно нарахованої штрафної санкції у розмірі 683 грн; 4) податкової декларації з ПДВ № від 20.11.2020 на суму 2 013 724 грн.

ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 07.10.2016 №3312-17 про сплату узгодженої суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 7 415 696,60 грн (а.с. 12). Податкова вимога отримана платником податків 10.10.2016, про що свідчить відмітка про отримання на цій вимозі.

Сторонами у справі доказів оскарження даної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано. За змістом наявних у справі інтегрованих карток з 07.10.2016 податковий борг відповідача не переривався.

Довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 17.12.2020 №46521/10/16-31-13-04-13 (а.с. 85-86) підтверджено, що КП ПОР "Полтававодоканал" має відкриті рахунки у банківських установах.

Позивач, посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, звернувся до суду з цим адміністративним позовом про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Норми права, які підлягають застосуванню

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За змістом підпунктів 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175, 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно зі підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, з-поміж іншого, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно зі пунктом 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що податковий орган наділений правом стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі пунктом 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пункту 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно зі пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 102.4 статті 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Висновки щодо правозастосування

Аналіз наведених норм ПК України дає підстави для висновку, що статусу податкового боргу набуває узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк. Грошові зобов`язання, визначені відповідачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість, вважаються узгодженими з дати подання таких декларацій до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та підлягають сплаті у строки, визначені Податковим кодексом України.

Суд враховує, що у ході судового розгляду справи відбулося зменшення суми податкового боргу КП ПОР "Полтававодоканал" з ПДВ з 10 105 829,36 грн до 6 152 503,20 грн, що підтверджується розрахунком сум заборгованості по КП ПОР "Полтававодоканал" () (а.с. 228), а також випливає зі заяв про зменшення позовних вимог від 18.01.2021 та від 10.02.2021, які були прийняті судом.

Доказів оплати узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ на суму 6 152 503,20 грн, що заявлена до стягнення у судовому порядку по справі №440/7760/20, відповідачем не надано.

З огляду на несплату податкових (грошових) зобов`язань у визначені ПК України строки, дані зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Водночас, відповідач не погоджується із наявністю податкового боргу з ПДВ та посилається на те, що погашення податкового боргу мало відбутися на підставі договору про організацію взаєморозрахунків відповідно до механізму погашення податкової заборгованості за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах, як передбачено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №332.

Статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ передбачено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється із загального фонду державного бюджету в обсязі, що відповідає обсягу надходжень від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму цього розстроченого (відстроченого) боргу), та спеціального фонду державного бюджету за рахунок джерел, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 цього Закону, що сплачуються підприємствами електроенергетичної, нафтогазової, вугільної галузей, підприємствами, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на суму заборгованості, що не була відшкодована станом на 1 січня 2016 року, з урахуванням проведених у минулих роках розрахунків.

Механізм надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування визначений Порядком та умовами надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №332 (далі-Порядок №332).

Пунктами 1, 2, 3 Порядку №32 визначено, що субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Перерахування субвенції здійснюється на суму різниці між фактичною вартістю та тарифом, що утворилася до 1 січня 2016 року і не погашена на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

Підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатку 2.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Порядок №332 визначає порядок погашення різниці між фактичною вартістю централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що утворилася до 1 січня 2016 року і не погашена на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

При цьому суд враховує, що Порядок №332 визначає механізм погашення вищенаведеної заборгованості лише у 2017 році та не регулює питання її погашення у інших бюджетних періодах.

Відповідач надав до матеріалів справи договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №332 від 01.08.2017 №4-ДФС (а.с. 128-129) та від 12.12.2017 №6-ДФС (а.с. 131-132), які укладено між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" та предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків з державного бюджету місцевим бюджетам, передбаченою статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", відповідно до Порядку №332.

Також, протоколом №7 засідання територіальної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах від 11.05.2017 КП ПОР "Полтававодоканал" було узгоджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах на водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, трансформувалися та постачалися населенню, установам й організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або місцевих бюджетів, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилися непогашеними станом на 01.01.2016 (а.с 119-120).

Таким чином, виходячи з наведених відповідачем обставин, можна дійти висновку, що сторонами вищенаведених договірних зобов`язань узгоджено обсяг заборгованості КП ПОР "Полтававодоканал" з різниці в тарифах на водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, трансформувалися та постачалися населенню, установам й організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або місцевих бюджетів, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 01.01.2016, а також визначено порядок проведення сторонами взаєморозрахунків з державного бюджету місцевим бюджетам у 2017 році, передбачений статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", відповідно до Порядку №332.

Крім того, відповідач на користь твердження про безпідставність податкового боргу з ПДВ посилається на рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4713/18, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 та постановою Верховного Суду від 12.08.2020, яким позов Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Міністерства фінансів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 рік в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01.01.2016 на загальну суму 9 963 027,49 грн. Зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2018 №332 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції на загальну суму 9 963 027,49 грн з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" та Договорів про організацію взаєморозрахунків №4-ДФС від 01.08.2017 та №6-ДФС від 12.12.2017.

Суд зазначає, що предметом спору у справі №440/4713/18 була бездіяльність Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 рік в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь КП ПОР "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01.01.2016 на загальну суму 9 963 027,49 грн. Зрозуміло, що з причини бездіяльності Міністерства фінансів України, встановленій у згаданій справі, у підприємства-відповідача виникла значна заборгованість, яка певною мірою є причиною виникнення податкового боргу, про стягнення якого заявлено цей позов. Проте ці причини не відміняють і не скасовують норм податкового законодавства і відповідно податкових обов"язків відповідача.

Предметом розгляду цієї справи є питання наявності підстав для стягнення коштів з рахунків платника податків на погашення податкового боргу з ПДВ, що виник на підставі податкових декларацій з ПДВ за період з серпня по жовтень 2020 року.

Цей податковий борг не є погашеним.

Обставин, що змінили б податкові обов"язки платника щодо цього податкового боргу, не встановлено.

Погашення податкового боргу минулих періодів за рахунок спрямування поточних податкових платежів, у тому числі за серпень-жовтень 2020 року, - відповідає нормам Податкового кодексу України.

Згідно зі частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, зважаючи на те, що позивач обґрунтовує наявність підстав для стягнення коштів з рахунків платника податків наявністю податкового боргу з ПДВ, що виник на підставі податкових декларацій з ПДВ за період з серпня по жовтень 2020 року, до предмету доказування у цій справі не входить вирішення питання наявності чи відсутності податкового боргу за минулі періоди, у тому числі й того боргу, питання погашення якого вирішувалося відповідно до Порядку №332.

Згідно зі частиною другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Також, суд відзначає, що договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №332 від 01.08.2017 №4-ДФС та від 12.12.2017 №6-ДФС жодним чином не спростовують наявність у відповідача податкового боргу з ПДВ за період з серпня по жовтень 2020 року та не виключають необхідність його сплати.

Також, слід врахувати, що пунктом 7.3 статті 7 ПК України передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Отже, стаття 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ та Порядок №332 не може змінювати встановлений Податковим кодексом України порядок та умови стягнення податкового боргу, оскільки саме ПК України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі й ті, що визначають алгоритм погашення податкового боргу.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що погашення податкового боргу мало відбутися на підставі договору про організацію взаєморозрахунків відповідно до механізму погашення податкової заборгованості за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах, як передбачено Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №332.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання вимог статті 96 ПК України, суд зазначає наступне.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 ПК України.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно зі пунктом 96.3 статті 96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Суд зазначає, що особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств, встановлені вищенаведеною статтею 96 ПК України, не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 ПК України.

Згідно зі пунктом 95.1 цієї статті ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього контролюючий орган звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то тільки тоді податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Отже, стаття 96 ПК України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 ПК України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.

Наведений висновок відповідає правовій позиції, наведеній в постанові Верховного Суду України від 07.04.2015 у справі №21-104а15 та в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №К/9901/5069/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача на статтю 96 ПК України, як на правову підставу передчасності позовних вимог про стягнення податкового боргу саме з підприємства, оскільки обов`язок контролюючого органу звернутися з поданням в порядку пункту 96.1 статті 96 ПК України до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно платника податків - комунального підприємства боржника, виникає виключно, якщо установлені статтею 95 ПК України заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства.

Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що стягнення коштів з рахунків у банках, з яких сплачується заробітна плата, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві.

Суд відзначає, що рахунки платника податків для стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу визначаються на стадії виконання рішення суду про стягнення коштів з рахунків платника податків шляхом направлення контролюючим органом до банківських установ інкасових доручень, а наразі у суду відсутні підстави вважати, що контролюючий орган буде вчиняти дії по списанню коштів на погашення податкового боргу саме з рахунків відповідача, на яких обліковуються заробітна плата та інші соціальні виплати.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у відповідача податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями з ПДВ у розмірі 6 152 503,20 грн підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема, розрахунком сум заборгованості по КП ПОР "Полтававодоканал" (), витягом з індивідуальної картки платника податків, а відтак позовні вимоги про стягнення коштів в рахунок погашення вказаної суми податкового боргу підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не поніс судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, код ЄДРПОУ ВП №44047192) до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, 40-А, м. Полтава, ) задовольнити повністю.

Стягнути на користь Державного бюджету України з розрахункових рахунків Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 6 152 503,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.03.2021.

Головуючий суддя І.С. Шевяков