Справа № 823/1461/17
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року

м. Київ

справа № 823/1461/17

адміністративне провадження № К/9901/47631/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про визнання протиправним рішення та стягнення коштів, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Рівненської митниці ДФС на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 (суддя Рідзель О.А.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 (головуючий суддя Федотов І.В., судді Літвіна Н.М., Губська Л.В.),

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області (далі - ГУ ДКСУ, відповідач 2), у якому просив: визнати протиправним рішення відповідача 1 від 13.09.2017 №UA204010/2017/000105/2 щодо коригування митної вартості товару (верстату, призначеного для автоматичної обробки прямолінійної кромки і фасок скла «Bavelloni PR 88» (потужність 17 кВт, серійний номер 6103-296, ідентифікаційний номер 0243472, рік виготовлення 1996, країна виготовлення - Італія, стан - вживаний); стягнути 35243,55 грн (різницю між сумою митних платежів, обчисленою декларантом, та сумою митних платежів, визначеною Митницею за розмитнення зазначеного товару) та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що Митниці під час митного оформлення товару були надані документи, які підтверджували заявлену у митній декларації митну вартість товару за основним методом (за ціною контракту) та які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки й інших характеристик, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України. Проте, Митниця відмовила у прийнятті митної декларації та прийняла рішення про коригування митної вартості товару, яку визначила з використанням резервного методу на рівні 339763,80грн. Вважаючи рішення Митниці таким, що не відповідає чинному законодавству, позивач просив його скасувати, а також стягнути на його користь 35243,55 грн сплачених ним на виконання цього рішення митних платежів. Вимогу про стягнення моральної шкоди позивач обґрунтував доводами, що протиправне рішення про коригування митної вартості товару зашкодило його репутації як особи, яка здійснює підприємницьку діяльність у відповідності з вимогами закону.

Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 25.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2017/00183 та рішення про коригування митної вартості товарів від 13.09.2017 №UA204010/2017/000105/2. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Митниця подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Доводи відповідача в касаційній скарзі обґрунтовані посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не дали належної оцінки таким обставинам, як: у платіжному дорученні в іноземній валюті №9 від 24.07.2017 підставою платежу зазначено контракт №1 від 13.06.2017, тоді як в інвойсі №217152 від 21.08.2017 -немає посилання на цей контракт; в копії експортної митної декларації країни відправлення комерційними умовами поставки вказано базис EXW CAEN, однак згідно з інвойсом №217152 від 21.08.2017 комерційні умови поставки визначено як EXW ROTS; декларант надав сертифікати якості №001 та №0012 до інвойсу № 217152 від 21.08.2017, які підписані 15.06.2017, тобто до оформлення інвойсу, що ставить під сумнів достовірність вказаних документів. Зазначені розбіжності в документах давали Митниці підстави для витребування додаткових документів, які позивач не надав. Митниця також наголошує на тому, що нормативно-правові акти, на підставі яких ґрунтуються висновки судів щодо протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів втратили чинність.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Ухвалою від 11.06.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шипуліної Т.М., суддів Бившевої Л.І., Хохуляка В.В. - відкрив касаційне провадження у справі № 823/1461/17 за касаційною скаргою Рівненської митниці ДФС на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018.

На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду у зв`язку зі звільненням судді Шипуліної Т.М. у відставку, у провадженні якої перебувала справа №823/1461/17, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, про що складено протокол від 25.11.2020.

Для розгляду справи №823/1461/17 визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Усенко Є.А., судді Гімон М.М., Гусак М.Б.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та фірмою «SV MIROITERIE SARL» (резидент Франції) (продавець) укладено договір купівлі-продажу №1 від 13.06.2017, за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання - станки для обробки скла, які зазначені у фактурі-інвойсі, що є невід`ємною частиною договору.

Для митного оформлення товарів, ввезених на митну територію України за договором купівлі-продажу №1 від 13.06.2017, представник позивача 07.09.2017 подав митну декларацію №UA204010/2017/017095, у якій було заявлено загальну митну вартість товарів (верстат «Bavelloni PR 88», призначений для автоматичної обробки прямолінійної кромки і фасок скла, потужність - 17 кВт, серійний номер 6103-296, ідентифікаційний номер 0243472, рік виготовлення - 1996, країна виготовлення - Італія, стан - вживаний; верстат «Bavelloni SB 10» напівавтоматичний - для обробки крайки і фацета фігурних виробів з листового скла, потужність - 3,2 кВт, серійний номер 6201-590, ідентифікаційний номер2653877, рік виготовлення - 1996, країна виготовлення - Італія, стан - вживаний) за основним методом - за ціною договору 5500,00 Євро ( 2750 Євро *2).

Разом з митною декларацією для підтвердження задекларованої митної вартості товару контролюючому органу були надані такі документи: договір купівлі-продажу обладнання №1 від 13.06.2017; доповнення №2 від 21.07.2016 до зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 24.06.2016 № 30; міжнародна автомобільна накладна (СМR) від 11.08.2016 № CZ TY 3931745; свідоцтво про реєстрацію фірми «SV MIROITERIE SARL»; фактура №646 від 12.07.2017; платіжне доручення в іноземній валюті №9 від 24.07.2017; інвойс/фактура №217152 від 21.08.2017; експертний висновок Торгово-промислової палати від 15.08.2016 № 0-484; митна декларація країни-експортера від 24.08.2017 17FD052; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №906860 від 24.08.2017; пакувальний лист від 21.08.2017; сертифікати походження від 16.05.2017; бухгалтерські документи фірми «SV MIROITERIE SARL»; договір-заявка на перевезення вантажу №1/23/08/2017 від 23.08.2017; рахунок-фактура №Р-000072 від 28.08.2017 про вартість міжнародних транспортних послуг за маршрутом Rots (Франція) - Умань (Україна).

За результатами перевірки наданих документів та консультацій із декларантом контролюючий орган дійшов висновку, що документи містять розбіжності і що в документах відсутні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті. Обґрунтовуючи такий висновок, контролюючий орган вказав на такі обставини: 1) у платіжному дорученні в іноземній валюті №9 від 24.07.2017 є посилання на контракт №1 від 13.06.2017, водночас, в інвойсі №217152 від 21.08.2017 цей контракт не зазначено; в копії експортної митної декларації країни відправлення зазначено комерційні умова поставки EXW CAEN, однак, в інвойсі №217152 від 21.08.2017 комерційні умови поставки визначені за базисом EXW ROTS; у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №906860 від 24.08.2017 зазначено пакувальний лист, який супроводжує товар, однак такий документ до митного оформлення не подано.

Зважаючи на це, позивачу була направлена пропозиція про надання додаткових документів (виписки з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями; пакувальні листи на партію товару, враховуючи посилання на них у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR).

Позивач повідомив Митницю про неможливість надання додаткових документів.

За результатами митного контролю Митниця прийняла рішення №UA204010/2017/000105/2 від 13.09.2017 про коригування митної вартості товару (верстат «Bavelloni PR 88», верстат «Bavelloni SB 10») до 10960,15 Євро, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500060/2018/08650. Згідно з рішенням №UA204010/2017/000105/2 від 13.09.2017 митна вартість верстата «Bavelloni PR 88» була скоригована із застосуванням резервного методу до 7220 Євро, тобто до рівня митної вартості подібного товару «прямолінійна машина для шліфування торців скла «Bavelloni PR 88» (Італія), бувша у використанні, 1996 року випуску», що був ввезений на митну територію України за митною декларацією №204050002/2016/002712 від 12.04.2016 і митне оформлення якого вже здійснено. Митна вартість товару «верстат Bavelloni SB 10» коригуванню не піддавалась і була залишена на рівні 2750 Євро.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у цій нормі.

Частиною першою статті 54 МК встановлено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини друга, третя цієї статті).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач для митного оформлення товару подав всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за основним методом. Митниця ж, достеменно володіючи інформацією щодо вартості подібного товару, визначила ціну імпортованого позивачем товару за резервним методом, а не з використанням ціни договору щодо подібних (аналогічних) товарів, без належного обґрунтування причин для цього.

Визначення митної вартості за резервним методом передбачає найбільший ступінь, порівняно з іншими методами, похибки щодо дійсної ціни товару, а тому резервний метод застосовується у разі неможливості визначення митної вартості за іншими методами. Визначення митної вартості товару, подібного до імпортованого позивачем верстата «Bavelloni PR 88», у митній декларації №204050002/2016/002712 від 12.04.2016 на рівні 7220 Євро не є доказом, що позивач занизив митну вартість, оскільки на ціну обладнання, бувшого у використанні, впливає його технічний стан, ступінь зносу. Будь-яких доводів щодо подібності за цими характеристиками товару, імпортованого за вказаною митною декларацією, та товару, імпортованого позивачем, Митниця не наводить, тоді як позивач надав документи, зокрема платіжне доручення в іноземній валюті, які підтверджують сплачену ним ціну за товар.

Відтак, відповідач всупереч частині другій статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій), що кореспондується з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017) не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення при коригуванні митної вартості товарів із застосуванням резервного методу, що обумовлює правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають цим вимогам.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на нормах права, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За правилом частини третьої статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

08.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-IX, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 250, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.Б. Гусак