Справа № 420/8205/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8205/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

представника позивача Фетісової О.Є.

представника позивача Бейгельзімер М.І.

представника відповідача Коротких О.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати, прийняті Головним управлінням ДПС України в Одеській області 06.08.2020 р. податкові повідомлення - рішення №001496508 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1 395 332,00 грн. та №001494508 про застосування штрафу в розмірі 50% за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 105 677,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

По-перше, зведені дані про задекларовані платником податків с/г ТОВ «Південьагропереробка» та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 р. складаються з трьох інформаційних вартісних частин: дані позивача, дані відповідача, відхилення даних позивача від даних відповідача. Однак, такі дані не грунтуються на первинних документах, що є порушенням статей 74-76 КАС України.

По друге, з огляду на вимоги ДСТУ 4163-2003 і ДСТУ 2732:2004, підписання розрахунку штрафних санкцій за Актом документальної планової виїзної перевірки с/г ТОВ «Південьагропереробка» від 10.03.2020 р. №000052/15-32-05-08/31822249, з урахуванням відповіді на заперечення від 06.04.2020 р. за вих.. № 6497/10/15-32- 05-08-13 та з урахуванням рішення апеляції ДПС України від 30.07.2020 за вих. №24293/6/99-10-06-02-01-06 одним перевіряльником (а не двома) є невідмінною умовою дійсності цього розрахунку.

В розрахунку відсутній підпис однієї з посадових осіб відповідача, які здійснювали перевірку і не мається жодних пояснень щодо причин, а тому такий розрахунок не має юридичної сили й не міг бути підставою для прийняття Відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.08.2020 р. №001494508 про застосування штрафу в розмірі 50% за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 105 677,00 грн.

Дану правову позицію висловлено і в постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2020 р. по справі №140/388/19, постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 р. по справі №260/1612/19, рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. по справі 420/3572/20, що вже набрало законну силу, та інших судових рішеннях.

По третє, 29.05.2020 року позивачем подано скаргу до ДПС України на податкові повідомлення рішення. Рішенням ДПС України від 10.06.2020р. №18730/6/99-10-06-02-01-06 розгляд скарги було продовжено. Рішення про продовження підписано директором Департаменту адміністративного оскарження ДПС України Іриною Антоненко, яка не мала повноважень на підписання таких рішень.

По четверте, 23.05. 2020 р. набули чинності положення Закону України від 16.01.2020 р. №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ). Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73. Зокрема, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Правова позиція про застосування оновленої редакції п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України є сталою, що підтверджується Постановами Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07. 2020 р. по справі 640/5138/19, 22.07.2020 р. по справі 826/65459/18, 29.07. 2020 р. по справі 2040/7658/18, 05.08.2020 р. по справі 580/1424/19.

По п`яте, ДФС України листом від 07.04. 2020 р. №23/ЗШ/99-99-02-04-15 повідомила, що проводяться заходи щодо проведення системи захисту інформації в ITC "Податковий блок" до відповідності вимогам побудови комплексної системи захисту інформації з метою проведення державної експертизи та отримання атестату відповідності.

Держспецзв`язок в листі від 10.04. 2020 р. № 01/03/04-515 був значно категоричнішим: ITC "Податковий блок" попри нагадування Держспецзв`язку не пройшла державної експертизи, на них не було видано атестатів відповідності.

Тобто, ITC "Податковий блок" невідома навіть Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, без чого вона не мають права на використовування, бо мають бути узгодженими зі службою ще до створення, і тому неможливо вважати посилання на отримані з їх застосуванням дані, як ознаку податкових порушень Позивача.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року задоволено клопотання представника відповідача за вх. №39336/20 про виклик свідків.

23.09.2020 року за вх. № 38585/20 від Головного управління ДПС в Одеській області, за підписом представника Д.М. Голодняк (за довіреністю) надійшов відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

Щодо встановлених порушень реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податковим накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.198.5. ст.198, п. 201.1 п. 201.10 ст. 201, п.208.2, п.208.3 ст.208 Податкового кодексу України не здійснено виписку та реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 8 966 208 грн. (на суму податкових зобов`язань з ПДВ при списанні ТМЦ в результаті порушень викладених у п.3.1.2.1 акту перевірки, а саме: в розрізі періодів звітності: січень 2017 року - 380 грн., лютий 2017 року - 88 037 грн., березень 2017 року - 253 177 грн., квітень 2017 року - 915 950 грн., травень 2017 року - 535 190 грн., червень 2017 року - 272 773 грн., липень 2017 року - 996 024 грн., серпень 2017 року - 130 301 грн., вересень 2017 року - 554 150 грн. жовтень 2017 року - 56 816 грн., листопад 2017 року - 63 616 грн., грудень 2017 року - 8 221 грн., січень 2018 року - 253 735 грн., лютий 2018 року - 247 328 грн., березень 2018 року - 939 209 грн., квітень 2018 року - 1 082 783 грн., травень 2018 року - 746 366грн., червень 2018 року - 577 193 грн., липень 2018 року - 487 638 грн., серпень 2018 року - 426 437 грн., вересень 2018 року - 102 210 грн., жовтень 2018 року - 53 302 грн., листопад 2018 року - 70 526 грн., грудень 2018 року - 21 077 грн., січень 2019 року - 11 120 грн. лютий 2019 року - 701 грн., березень 2019 року - 1 990 грн., квітень 2019 року - 5 385 грн., травень 2019іроку - 2 675 грн.

З урахуванням порушень викладених у пп. 3.2.1 пункт 2 Акту перевірки с/г ТОВ «Південьагропереробка» в порушення п.201.10 ст.201, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 Податкового кодексу України не зареєстровано в ЄРПН накладні на загальну суму ПДВ 211 352 грн. та відповідно до п. 1201.2 ст. 1201 Податкового кодексу України підлягає застосуванню штрафу в розмірі 50 відсотків по не зареєстрованим в ЄРПН накладним на загальну суму 105 677 грн.

червень 2017 - 11 525 грн.;

червень 2018 - 32 251 грн.;

лютий 2019 - 60 515 грн.;

травень 2019 - 1 386 грн.

Стосовно зауваження позивача на ст. 5 адміністративного позову «розрахунок штрафних санкцій за Актом документальної планової перевірки с/г ТОВ «Південьагропереробка» підписано одним перевіряльником», то слід зазначити, посадова особа контролюючого органу під час підписання перебувала у щорічній основній відпустці.

Щодо заниження податкових зобов`язань.

Перевіркою показників, відображених у рядку 7 (колонка Б) Декларацій «Коригування податкових зобов`язань (+ чи -)» за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 у загальній сумі «-» 4 679 339 грн., встановлено, що у даному рядку підприємством відображені операції по поверненню товарів та грошових коштів у вигляді авансових платежів, перерахунок вартості товарів (робіт, послуг).

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 у сумі «-» 1 126 700 грн., встановлено заниження задекларованих показників у рядку 7 Декларацій «Коригування податкових зобов`язань (+ чи -)».

Таким чином, в порушення п. 187.1 ст.187, пп. 192.1.1. п.192.1 ст. 92 Податкового кодексу України, підприємством занижено податкові зобов`язання на загальну суму 1126700 грн.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року зупинено провадження по справі - до прийняття Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій рішення щодо послаблення «помаранчевого» рівня епідемічної небезпеки.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 01.02.2021 р. поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі №420/8205/20.

22.02.2021 року за вх. № 8493/21 від Головного управління ДПС в Одеській області, за підписом представника О.М. Коротких (за довіреністю) надійшли письмові пояснення.

22.02.2021 року за вх. № 8616/21 від с/г ТОВ «Південьагропереробка», за підписом директора В.В. Кубишко (за довіреністю) надійшли узагальнюючі пояснення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Сільськогосподарське ТОВ «Південьагропереробка» є юридичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим за Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по с/г ТОВ «Південьагропереробка» від 18.04.2018 р., № запису1 000159, зареєстрованим як платник податків ДПІ в Біляївському районі Одеської області, що здійснює господарську діяльність за кодами ВЕД 01.11., 01.13. та іншими.

С/г ТОВ «Південьагропереробка» є платником податку на додану вартість.

На підставі направлень від 12.02.2020 №442/05-09, №443/05-09, №444435-09, №445/05-09, №446/05-09, №447/05-09, №448/05-09, №449/05-09, №450/05-09, №451/05-09, №452/05-09, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА», код за , (далі - с/г ТОВ «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019. валютного - за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 по 30.06.2019.

За результатами перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки С/Г ТОВ «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА» від 10.03.2020 №000052/15-32-05-08/31822249.

Перевіркою встановлено, що с/г ТОВ «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА» порушено:

п. 44.1 ст. 44, пп. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст.192, п. 198.5 ст. 198, п. 208.2 та п. 208.3 ст. 208 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість за вересень 2017 року - січень 2019 року всього у сумі 12 192 587 грн. та завищено суму від`ємного значення за червень 2019 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 8 495 294 грн.;

п. 198.5 ст. 198. п.201.1, п. 201.10 ст.201, п.208.2, п.208.3 ст.208 ПК України не здійснено виписку та реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень 2017 року - травень 2019 року на суму ПДВ 8 966 208 грн.

08.04.2020 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: №, №, №.

29.05.2020р. позивачем направлена скарга до ДПС України на податкові повідомлення-рішення.

30.07.2020р. ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №24293/6/91-00-06-02-01-06, яким податкові повідомлення-рішення: №, №, № залишені без змін в частині заниження податкових зобов`язань на загальну суму 1 126 700 грн. по поверненню товарів та грошових коштів у вигляді авансових платежів, перерахунок вартості товарів (робіт, послуг) та в частині заниження податкових зобов`язань за операціями з отримання послуг від нерезидентів і застосованих по зазначеним операціям штрафних санкцій.

В іншій частині податкові повідомлення-рішення: №, №, № скасовані.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пункт 198.1. статті 198 ПК України

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Абзац 1 пункту 198.2. статті 198 ПК України

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункт 198.6 статті 198 ПК України

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Щодо встановлених порушень реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних.

23.05.2020 р. набули чинності положення Закону України від 16.01. 2020 р. №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ). Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73. Зокрема, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України:

" штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з І січня 2017року до 31 грудня 2019року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень;

"штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017року до 31 грудня 2019року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 грн.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення - рішення. Попереднє податкове повідомлення - рішення вважається скасованим (відкликаним).

Такий підхід законодавця цілком відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ. Так, в пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler V. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. V. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal V. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Так, у рішенні від 9.02.1999 р. N 1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Крім того, приписами п. 56.18 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно п. 56.18 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі №466-ІХ (п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до п. 56.18 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань.

Отже, застосування загальної дефініції, визначеної п. 56.18 ПК України для реалізації права, визначеного п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачено, а закріплено відмінне від загального (п. 56.18 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання: для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 р. № 001494508 про застосування штрафу в розмірі 50% за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 105 677,00 грн. не було відкликано.

Правова позиція про застосування оновленої редакції п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України є сталою, що підтверджується Постановами Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07.2020 р. по справі № 640/5138/19, 22.07.2020 р. по справі №826/65459/18, 29.07.2020 р. по справі № 2040/7658/18, 05.08.2020 р. по справі № 580/1424/19.

Щодо використання податковим органом в ході перевірки інформаційно- телекомунікаційної системи (ITC) "Податковий блок".

Після отримання акту перевірки від 10.03.2020 р. № 000052/15-32-05- 08/31822249, з посилання на використання інформаційно - телекомунікаційної системи (ITC) "Податковий блок", позивач звернувся до ДПС України та спеціально уповноваженого органу - Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (Держспецзв`язок) з запитами на отримання публічної інформації стосовно легітимності цієї системи.

ДПС України листом від 30.03.2020 р. № 495/ЗПІ/99-09-19-04-10 з інформацією, що вона не є власником ITC, переадресовала запит до ДФС України.

ДФС України листом від 07.04.2020 р. № 23/ЗПІ/99-99-02-04-15 повідомила, що проводяться заходи щодо проведення системи захисту інформації в ITC "Податковий блок" до відповідності вимогам побудови комплексної системи захисту інформації з метою проведення державної експертизи та отримання атестату відповідності.

Держспецзв`язок в листі від 10.04.2020 р. № 01/03/04-515 значив: ITC "Податковий блок" попри нагадування Держспецзв`язку не пройшла державної експертизи, на них не було видано атестатів відповідності.

Аналогічний висновок щодо ITC «Податковий блок» зроблено у справі №420/3569/19.

В свою чергу, Касаційний суд зазначає, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань (Постанов КАС ВС від 16 квітня 2020 року у справі № 805/5017/15-а).

Щодо доводів позивача про нечинність акту перевірки через відсутність підпису посадової особи, як самостійної підстави для скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки згідно Постанови ВС від 19.06.2020 по справі № 140/388/19 (№ в ЄДРСР 90242392)

«...За встановлених обставин та доводів касаційної скарги судова палата приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначеної, зокрема у Постанові ВС від 03.12.2019 по справі № 1440/1965/18 (№ в ЄДРСР 86103091) та вважає за потрібне сформулювати такий правовий висновок.

Відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Ураховуючи те, що працівник контролюючого органу, підпис якого відсутній в акті з наведених у ньому ж підстав, приймав участь у проведенні перевірки, підстави для висновку про порушення порядку її проведення відсутні.

Ухвалюючи рішення та визнаючи протиправними і скасовуючи податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, посилаючись на невідповідність оформлення акта перевірки нормам законодавства, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що лише цей факт не може бути підставою для визнання недійсними оскаржуваних рішень...».

При цьому, суд вважає за необхідне також звернути увагу на Окрему думку по вказаній справі:

«Обов`язок посадових осіб, що проводили перевірку, підписати складений за її результатами акт прямо і недвозначно встановлений низкою законодавчих і підзаконних нормативно-правових актів: абзацами 1, 2 пункту 86.1, абзацом 1 пункту 86.3, абзацом 1 пункту 86.4 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пунктом 2 Розділу, пунктом 2 Розділу V Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 та зареєстрованого Міністерством юстиції 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745 (далі - Порядок № 727), абзацом 7 пункту 6 Розділу ІІ Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДФС України від 01.06.2017 № 396 з наступними змінами і доповненнями (далі - Методичні рекомендації).

Так, за узагальненим змістом приписів пункту 86.1 статті 86 ПК України, акт перевірки - документ, який підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Акт, складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який теж зобов`язаний його підписати. Аналогічні вимоги закріплені у кожній з переліку наведених вище норм.

Жодних виключень з числа підписантів з боку контролюючого органу законодавчі приписи не передбачають, отже, цей законодавчо встановлений обов`язок стосується (поширюється на) кожного з посадових осіб, що брали участь у перевірці, без винятку.

Многократність повторів цієї імперативної вимоги закону та ступінь деталізації у нормативних документах процедурних аспектів (задля забезпечення достовірності даних, відображених в акті перевірки, щодо кожного з виявлених порушень, усі інструкції з процедури перевірки виписані покроково, з великою кількістю рекомендацій, прикладів, узагальнень і згенерованих зразків) свідчить про усвідомлення державою важливості суворого регламентування суб`єктами нормотворення й неухильного дотримання суб`єктами контролю процедурних гарантій під час виконання державою фіскальної функції, з огляду на значимість права, яке охороняється законом.

Наслідків непідписання акта будь-ким із перевіряючих, на відміну від наслідків непідписання акта перевірки посадовими особами платника податків, норми Податкового кодексу дійсно не визначають, але не тому, що жодних наслідків така відсутність підпису не тягне, а тому, що законодавець не міг навіть припустити існування акта як юридично значимого документа без підпису відповідальних за його складання та зміст осіб.

Попри те, узагальнені наслідки таких дефектів письмових документів при їх використанні як доказів в суді передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, за приписами частини першої статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом…

…Не переказуючи змісту усіх наведених науковцями доводів і аргументів, акцентуємо лише на деяких з них, що не були висвітлені вище. Так, встановлена правова процедура, на думку вчених, повинна забезпечувати справедливе ставлення до особи, її дотримання входить у легітимні очікування цієї особи, яка діє добросовісно, що є елементом правової визначеності у відносинах між нею й державою. Законодавство встановлює окреме спеціальне детальне нормативно-правове регулювання оформлення результатів податкових перевірок, яке повинно забезпечувати достовірність та достатність отриманої в результаті перевірки інформації для подальшого прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень - спираючись на задокументовані відповідними посадовими особами контролюючих органів фактичні дані. Елементами цього є й аспект персоналізації відповідальності посадових осіб контролюючих органів, які проводять перевірку, у зв`язку з чим законом встановлені особливі вимоги щодо мінімального складу кількості посадових осіб при проведенні окремих видів перевірок, обов`язкової документальної та персональної ідентифікації таких осіб під час процедури допуску до перевірки (ст. 81 ПК України), складанні, підписанні акта перевірки та їхньої участі у розгляді заперечень на акт й підготовці висновків за наслідками такого розгляду. Контрольні заходи здійснюються через фактичну активну поведінку кожного з перевіряючих, а результати такої діяльності фіксуються ними в описовій частині акта, - отже, потенційно володіють ознаками самостійних предметів оскарження для захисту прав платників від випадків недобросовісної реалізації службової компетенції. Керівник контролюючого органу, не будучи безпосереднім учасником контрольного заходу, теж за законом несе відповідальність за ухвалені ним рішення, а тому повинен мати можливість пересвідчитися у правомірності результатів діяльності підлеглих, і лише належно оформлений документ є такою формальною гарантією. У випадку неможливості підписання акта перевірки з поважних причин (хвороба, смерть тощо) контролюючим органом повинні бути призначені нові посадові особи , які долучатимуться до контрольних заходів (такого роду висновок випливає з офіційного повідомлення, розміщеного на сайті ДФС України «щодо організації документальних перевірок» (http://ch.sfs.gov.ua/media-ark/news-ark/print-226797.html), що підтверджує сталу адміністративну практику самого контролюючого органу в подібних випадках. Отже, у правовому полі відсутні будь-які положення, які б обумовлювали юридичну силу акта перевірки, який не було підписано хоча б одним із перевіряючих. Підсумовуючи наведені правові положення та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, вчені дійшли консолідованого висновку, що дотримання встановленої правової процедури з боку контрольно-наглядових органів є складовою декларованих ними ж принципів належного урядування, верховенства права й законності та важливим запобіжником (гарантією недопущення) зловживань з боку таких органів…».

Відтак, враховуючи при розгляді даної справи правовий висновок, викладений у постанові по справі №140/388/19 та в окремій думці, суд дійшов висновку, що відсутність підпису посадової особи податкового органу в акті перевірки не може бути самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, але при цьому є доказом порушення порядку оформлення матеріалів перевірки.

Окремо також слід зазначити, що 30.07.2020р. ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №24293/6/91-00-06-02-01-06, яким податкові повідомлення-рішення: №, №, № залишені без змін в частині заниження податкових зобов`язань на загальну суму 1 126 700 грн. по поверненню товарів та грошових коштів у вигляді авансових платежів, перерахунок вартості товарів (робіт, послуг) та в частині заниження податкових зобов`язань за операціями з отримання послуг від нерезидентів і застосованих по зазначеним операціям штрафних санкцій.

06.08.2020р. ГУ ДПС в Одеській області, на підставі вказаного рішення ДПС України, прийнято податкові повідомлення-рішення №001496508 та №001494508 на загальну суму 1 501 009,00 грн. Отже, загальна сума податкових зобов`язань та штрафів не відповідає загальній сумі, яка визначена ДПС України.

Представник відповідача в судовому засіданні не надала пояснень щодо вказаних розбіжностей.

Щодо доводів позивача про підписання рішення про продовження розгляду скарги Іриною Антоненко , яка не мала повноважень на підписання таких рішень.

Позивачем по справі заявлено в якості відповідача - Головне управління ДПС в Одеській області.

Доводи щодо протиправності дій директора Департаменту адміністративного оскарження ДПС України Ірини Антоненко повинні бути скеровані до ДПС України. Однак, ДПС України не є стороною юридичного спору, тому суд не надає правової оцінки таким доводам.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2-9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КAC України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагропереробка" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС України в Одеській області 06.08.2020 р. податкові повідомлення - рішення №001496508 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1 395 332,00 грн. та №001494508 про застосування штрафу в розмірі 50% за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 105 677,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагропереробка" суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією № 1509 від 25.08.2020 року у сумі 21 020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагропереробка" - адреса: 67652, Одеська область, Біляївський район, с. Мирне, вул. Крайня, 1-а, , телефон: ,

Головне управління ДПС в Одеській області - адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта: od.official@ tax.gov.ua

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.