Справа № 185/1085/21
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/1085/21
Провадження № 2-а/185/27/21
01 березня 2021 року м.Павлоград
Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зінченко А.С., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонного загону капітана Няньчука Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонного загону капітана Няньчука Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Зазначений позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням ст. 160-161 КАС України, а саме:
Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Згідно з ч. 7 ст. 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним додається також оригінал або копія оспорюваного акта.
Тобто, позивачу необхідно надати оригінал або копію постанови СхРУ № 149521 від 04.02.2021.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно із статтею 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).
Пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.
Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 204-2 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.
Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16 та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17.
Крім того, заяву необхідно залишити без руху у зв`язку з порушенням вимог ст. 161 КАС України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 3ст.161КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Так, свого часу Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України, в постанові від 13.12.2016р. (провадження №21-1410а16) висловилась про те, що за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом «Про судовий збір», сплаті не підлягає.
Використовуючи такий висновок про застосування права позивачі не сплачували судовий збір у вказаній категорії справ.
Однак, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 №543/775/17 зазначила про необхідність відступлення від такого висновку, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.
Разом із цим, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири).
Таким чином, окрім іншого, позовну заяву необхідно залишити без руху у зв`язку з порушенням вимог ст. 161 КАС України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме у зв`язку з тим, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 454,00 грн.
Відповідно до ст. 169 КАС України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 160, 161 КАС України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Суд також вважає за необхідне попередити позивача, що у разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, то позовна заява у відповідності до ч. 4 ст. 169 КАС України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.169 КАС України, суддя,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонного загону капітана Няньчука Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.
Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог суду у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернена позивачу.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. С. Зінченко