Справа № 300/3985/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. справа № 300/3985/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

при секретарі Подольській Т.М.,

за участю:

представника відповідача: Муратової Н.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2020 та зобов`язання вчинити дії по скасуванню нарахованої пені, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2020 та зобов`язання вчинити дії по скасуванню нарахованої пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі проведеної працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області камеральної перевірки платника податку ОСОБА_1 з питань дотримання правил застосування податку на доходи фізичних осіб, встановлено порушення правил застосування податку на доходи фізичних осіб, визначені п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України по податковій декларації 2015 року про майновий стан і доходи. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2020 року, яким до позивача застосовано штраф у сумі 247820,15 грн. Окрім того, відповідачем на підставі статті 129 Податкового кодексу України за період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року нараховано пеню 175722,84 грн. Позивач вважає, що нарахування штрафних санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням та нарахування пені проведено відповідачем поза межами строків давності, визначених Податковим кодексом України, оскільки минуло більше 1095 днів з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань до моменту винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та нарахування пені. Внаслідок чого, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 14.12.2020 року та зобов`язати відповідача відкоригувати дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, шляхом скасування нарахованої у період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року пені в загальному розмірі 175722,84 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14-15).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.02.2021 року (а.с.22-23), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Зокрема, вказала на те, що згідно самостійно поданої декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 задекларовано до сплати 247820,15 грн., яка сплачена позивачем 21.08.2020 року. Як наслідок, на підставі акту перевірки за № 4772/09-19-04-10/ НОМЕР_1 від 14.12.2020 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2020 року, яким позивачу нараховано штраф у сумі 247820,15 грн. грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 20% в сумі 49564,03 грн. Представник відповідача зазначила, що п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України не містить обмеження в терміні щодо кількості днів затримки, а штрафну санкцію застосовано при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу. Пеню в сумі 175722,84 грн. застосовано внаслідок несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб. Представник відповідача вказала, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області діяло виключно в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

Правом подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

Водночас, 25.02.2020 року від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення за змістом яких, представник відповідача з урахуванням практики Верховного суду у справах 640/1091/19 та 810/2237/16 вказала на те, що датою з якого обчислюється 1095-денний строк впродовж якого може бути накладений штраф, є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата на яку припадає закінчення встановленого законом строку сплати узгодженого грошового зобов`язання (а.с.44-45).

Позивач в судове засідання 25.02.2021 року не з`явився, водночас на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечила з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

14.12.2020 року старшим державним ревізором - інспектором Долинського відділу податків і зборів з юридичних осіб, податків і зборів з фізичних осіб, камеральних перевірок податкової звітності та економічного аналізу управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку платника податку ОСОБА_1 з питань дотримання правил застосування податку на доходи фізичних осіб.

За результатами перевірки складено акт за № 4772/09-19-04-10/ НОМЕР_1 від 14.12.2020 року, відповідно до змісту якого податковим органом констатовано порушення ОСОБА_1 правил застосування податку на доходи фізичних осіб, визначені п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу, а саме згідно поданої податкової декларації від 29.04.2015 року задекларовано податок на доходи фізичних осіб в сумі 247820,15 грн., який сплачено позивачем 21.08.2020 року, водночас граничний строк сплати - до 01.08.2015 року (кількість днів затримки сплати - 1848) (а.с.7).

На підставі акту перевірки № 4772/09-19-04-10/ НОМЕР_1 від 14.12.2020 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2020 року, яким до позивача застосовано штраф у сумі 247820,15 грн. (а.с.8).

Водночас, внаслідок несвоєчасної сплати позивачем податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відповідачем за період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року нараховано пеню в сумі 175722,84 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та нарахуванням пені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно положень п.п. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк, п.п. 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України).

У силу положень підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Даний спір пов`язаний із нарахуванням штрафу та пені за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що в акті камеральної перевірки від 14.12.2020 року за № 4772/09-19-04-10/ НОМЕР_1 , податковий орган зафіксував дату здійснення фактичної сплати ОСОБА_1 самостійно визначених ним як платником, грошових зобов`язань, граничний строк сплати - до 01.08.2015 року. Від зафіксованої дати фактичної сплати (21.08.2020 року) до граничного строку сплати (01.08.2015 року) було вирахувано строк затримки податкового платежу (1848 днів) та з його урахуванням розраховано штрафні (фінансові) санкції.

З даного приводу суд вказує на наступне.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених ПК України.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до вимог пункту 102.1 статті 102ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Суд зазначає, що положенням статті 102 Податкового кодексу чітко визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Таким чином, суд зазначає, що строк розпочав свій відлік з 02.08.2015 року та закінчився зі спливом 1095 днів з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань - 02.08.2018 року.

Як наслідок, проведення контролюючим органом 14.12.2020 року камеральної перевірки, так і нарахування штрафу в розмірі 20% в сумі 247820,15 грн. за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань за податковою декларацією про майновий стан і доходи від 29.04.2015 року з граничним терміном сплати - до 01.08.2015 року, здійснено поза межами строків давності, передбачених пунктом 102.1 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє твердження представника відповідача, що штрафна санкція може бути застосована після сплати суми, тобто строк визначення зобов`язань повинен починатися з дня фактичної сплати, а не з дня настання граничного строку подання декларації чи граничного строку сплати податкового зобов"язання.

Ця позиція не ґрунтується на законі та прямо йому супречить. Статтею 102 Податкового кодексу України чітко визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 640/1091/19, оскільки обставини справи не є тотожними. Так, у справі № 640/1091/19 640/1091/19 як і справі 810/2237/16 судом встановлено, що камеральну перевірку та нарахування штрафу контролюючим органом проведено в межах 1095 - денного строку з дати погашення податкового боргу, тобто з дотриманням норм Податкового кодексу України, при цьому у даних спірних правовідносинах перевірка була проведена з порушенням встановлених строків.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ГУ ДПС в Івано-Франківській області при винесені спірного податкового повідомлення-рішення, не врахувало норми пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, тобто, строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2020 року щодо нарахування штрафу в розмірі 247820,15 грн. є протиправним, винесеним з порушеннями норм чинного законодавства України та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС в Івано-Франківській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, шляхом скасування нарахованої у період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року пені в загальному розмірі 175722,84 грн., суд зазначає наступне.

Так, при прийнятті рішення у цій адміністративній справі суд не надає оцінку правомірності визначення суми пені, оскільки, як зазначено вище, спірним питанням у межах справи, є саме законність нарахування податковим органом пені, а не її розмір.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Отже, ПК України визначає пеню, як різновид фінансової відповідальності, відокремлюючи її від штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так само пеня не відноситься до грошових зобов`язань платника. По суті, пеня є певним способом забезпечення погашення податкового боргу.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання платником обов`язку зі своєчасної сплати податкового зобов`язання.

Суд зазначає, що ПК України не визначає окремо строки давності для нарахування пені.

Проте, Податковим кодексом України визначено, як строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій, так і для самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань.

Як вже зазначалось судом, положенням статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Оскільки пеня є різновидом фінансової відповідальності, а строки давності для застосування пені Податковим кодексом України не визначено, на думку суду, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, мають застосовуватись загальні строки давності, визначені статтею 102 ПК України, а саме 1095 днів.

Внаслідок чого, нарахування пені у період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року в загальному розмірі 175722,84 грн. було проведено відповідачем поза межами строків давності, визначених Податковим кодексом України.

Водночас, на протокольну ухвалу суду щодо витребування у відповідача належного розрахунку пені, подання доказів її своєчасного нарахування, а також направлення позивачу податкової вимоги в порядку ст.59 ПК України, що б вказувало на активні дії податкового органу щодо своєчасного визначення податкового боргу, суд не одержав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2252,87 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2020 та зобов`язання вчинити дії по скасуванню нарахованої пені - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 14.12.2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Івано-Франківській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, шляхом скасування нарахованої у період з 30.10.2015 року по 21.08.2020 року пені в загальному розмірі 175722,84 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот двадцять дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2252,87 грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят дві гривні вісімдесят сім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 березня 2021 р.