Справа № 945/2060/20
Суддя: Шаронова Н. О.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2060/20
Провадження № 2-а/945/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області - Сиволапа В.В., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що 02 грудня 2020 року старшим сержантом поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ганєвим Дмитром Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАН № 3506820 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача, а також на те, що зазначена вище постанова не відповідає вимогам закону, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

15 лютого 2021 року від представника відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов відзив на позов. З тексту вказаного відзиву слідує, що 02 грудня 2020 року, під час патрулювання, поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Ганєвим Дмитром Сергійовичем, разом з напарником, було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме - водій автомобіля ВАЗ 2108 з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку/стоянку в місці, призначеному для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 "Місце для стоянки" із табличкою до нього 7.17 "Інвалід" Додатку 1 Правил дорожнього руху України. Після чого поліцейський, підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Ганєвим Дмитром Сергійовичем було прийнято рішення про складання щодо водія ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 1020 гривень, згідно з санкцією статті.

Згідно з положеннями ст. 285 КУпАП водія ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом постанови, та під підпис вручено її копію.

Вказуючи у відзиві на позов на те, що складена поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Ганєвим Дмитром Сергійовичем постанова серії ЕАН № 3506820 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, є правомірною, обґрунтованою та законною, оскільки відповідач діяв в межах своїх повноважень та у способи, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно - правовими актами, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

23 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 подав на адресу суду відповідь на відзив, з тексту якої слідує, що позивач підтримує позов у повному обсязі, вважає що оскаржувана ним постанова винесена неправомірно, з грубим порушенням його прав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Заперечував проти відзиву на позов. Вказував на незаконність постанови, відсутність доказів вчинення саме ним адміністративного правопорушення, порушення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також на тиск з боку працівників поліції.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сиволап Вадим Вячеславович у судовому засіданні заперечував проти позову, підтримав доводи, зазначені ним у відзиві на адміністративний позов, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази та відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов такого.

02 грудня 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Ганєвим Дмитром Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАН № 3506820 від 02 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичночу режимі. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020 гривень.

З постанови серії ЕАН № 3506820 від 02 грудня 2020 року слідує, що 02 грудня 2020 року о 10 годині 33 хвилини позивач ОСОБА_1 в м. Миколаєві по вул. 8- го Березня, 69, здійснив зупинку та стоянку автомобіля ВАЗ 2108 з державним номерним знаком НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 5.38. "Місце для стоянки" з табличкою до нього 7.17 "Особи з інвалідністю", чим порушив п.п.8.4 г, 8.4 е ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19) ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з положеннями ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкції), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 9 розділу III Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

З відтворених та досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, доданих відповідачем до відзиву на позов, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 02 грудня 2020 року на транспортному засобі ВАЗ 2108 з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку/стоянку на місці призначеному для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 "Місце для стоянки" із табличкою до нього 7.17 "Інваліди" Додатку 1 до ПДР України. З відеозаписів також слідує, що поліцейський, підійшовши до водія ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Нацюнальну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу поліцейського. На зазначеному відео поліцейський пояснює водію зміст вчиненого ним правопорушення, а саме - те, що він здійснив зупинку/стоянку транспортного засобу на місці, призначеному для стоянки транспортних засобів, на яких встановлено розпізнавальний знак "Інвалід" і якими керують інваліди.

Після того, як водій ОСОБА_1 заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки він має намір скористатись правовою допомогою, поліцейський частково задовольнив клопотання, та повідомив водія, що справа розглядатиметься на місці, а адвокат, або інший фахівець в галузі права може бути викликаний на місце розгляду справи, та / або водій може зателефонувати адвокату.

На відеозаписі зафіксовано як поліцейський провів підготовку до розгляду справи відповідно до ст. 278 КУпАП, та розпочав розгляд справи відповідно до ст. 279 КУпАП.

Водію ОСОБА_1 також роз`яснено право скористатись правовою допомогою через Центр безоплатної правової допомоги; ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім цього, поліцейський неодноразово наголошував водію про те, що він не відмовляє йому в отриманні правової допомоги, та пропонує скористатись безоплатною правовою допомогою.

Так, з відеозапису вбачається, що на місце розгляду справи прибув екіпаж відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Миколаївській області, який був викликаний водієм ОСОБА_1 для захисту своїх прав та інтересів через гарячу лінію «102»; вказані інспектори надали водію ОСОБА_1 роз`яснення з приводу його питання та надали номер телефону безоплатної правової допомоги.

На відеозаписі зафіксовано, як водій пише заяву на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області, скориставшись допомогою адвоката/фахівця в галузі права, спілкуючись з ним по телефону.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 лютого 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.3. б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 8.1. ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.2. ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно з п. 8.4. г), е) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, у тому числі, наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження. Таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дія знаку 5.38 "Місце для стоянки" разом з табличкою 7.17 "Інваліди" поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно з Розділом 33 ПДР України інформаційно - вказівний знак 5.38 "Місце для стоянки". Застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка до дорожніх знаків 7.17 "Особи з інвалідністю". Означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 10.9.21 ДСТУ 4100:2014 табличка 7.17 «Інваліди» застосовується зі знаками 5.38.1-5.38.3, або 5.39, щоб зазначити місця, або спеціально відведену частину майданчика для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

З відтворених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського слідує, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку/стоянку в зоні дії знаку "Місце для стоянки" з табличкою "Особи з інвалідністю" на одному з трьох місць, для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

Розпізнавальний знак "Інвалід" Додатку до ПДР України використовується особами з обмеженими можливостями, які згідно ПДР України мають право керувати транспортним засобом, за умови, що їх стан дозволяє їм це робити. Це жовтий квадрат, довжина сторони якого не менше 15 сантиметрів зі схематичним зображенням людини на візку. Розміщувати таку табличку на лобове або заднє скло свого автомобіля мають право лише інваліди першої і другої групи. Також допускається його використання тими особами, які до таких не відносяться, але їм доводиться перевозити інвалідів.

При цьому, на момент зупинки/стоянки автомобіля ВАЗ 2108 з державним номерним знаком НОМЕР_1 на стоянці транспортних засобів, якими керують інваліди, на ньому не було розміщено таблички "Інвалід". Крім цього, у вказаному автомобілі також не була присутня особа з обмеженими можливостями.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При винесенні оскаржуваної постанови поліцейський Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції Ганєв Дмитро Сергійович керувався ПДР України та КУпАП. В постанові чітко описане правопорушення, яке було вчинено позивачем. Накладене поліцейським стягнення у виді штрафу в сумі 1020 гривень, в результаті притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, встановлене санкцією ч. 5 ст. 122 КУпАП, і не передбачає іншого виду стягнення окрім штрафу. Доказів спростування факту вчинення правопорушення позивачем, останнім до суду не надано, тому оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог закону, штраф накладено в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, факт порушення ОСОБА_1 п.8.4. г), е) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 122 КУпАП, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Посилання позивача на відсутність доказів правопорушення, порушення права на захист, а також тиск з боку поліцейських не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи і спростовуються відеозаписами, продемонстрованими та дослідженими у судовому засіданні. З вказаних записів слідує, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, а саме - зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки). Під час розгляду справи йому було роз`яснено поліцейським право скористатися правовою допомогою, а також запропоновано варіанти реалізації такого права і позивач мав на це час. При цьому, ОСОБА_1 телефоном спілкувався з захисником. Також з відтворених відеозаписів вбачається, що поліцейські виконували свої обов`язки в межах повноважень та у спосіб, передбачені законом, і жодного тиску на ОСОБА_1 не здійснювали. Крім цього, наявний в матеріалах справи відеозапис події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повністю та послідовно відображає, як сам факт вчинення адміністративного правопорушення так і розгляд справи про адміністративне правопорушення і не містить ознак монтування. Також на відеозаписах відображені дата і час події, які співпадають з даними, що містяться у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин, вказані відеозаписи є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем подано до суду достатньо доказів спростування вимог позивача, а також доказів на підвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а відтак і правомірності рішення відповідача, суд вбачає підстави для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 2, п. 19) ч. 1 ст. 4, ст. ст. 5, 7, ч. ч. 2, 3 ст. 77, ст. ст. 244 - 246,п. 1) ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичночу режимі серії ЕАН № 3506820 від 02 грудня 2020 року, яка винесена поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Ганєвим Дмитром Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень, - залишити без змін.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з положеннями ст. 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н. О. Шаронова