Справа № 160/17115/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал ИНЖИНИРИНГ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
05 лютого 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, доводи, якої відповідають обставинам викладеним у позовній заяві (а.с. 208-223).
11 лютого 2021 року на електрону адресу суду надійшли заперечення Дніпровської митниці Держмитслужби проти відповіді на відзив. У яких відповідач зазначив про те, що позивач надав не вірну оцінку обставинам, зазначеним у відзиві на позов та дійшов помилкового висновку про недостовірну та перекручену інформацію щодо обсягу наданих документів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
07 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал ИНЖИНИРИНГ» та іноземною компанією Pimtas Plastik Ins. Malz.San. Ve Tic. A.S. укладено зовнішньоекономічний офіційний дилерський договір №15101109 (а.с. 71-74).
За умовами даного Договору, з урахуванням додаткових угод (про зміну реквізитів сторони, про продовження терміну дії договору до повного виконання зобов`язань сторонами, про перегляд строку оплати товару) №1 від 01.09.2016, №2 від 06.09.2016, №3, №4 від 10.11.2017, №5 від 01.12.2018, №6 від 18.09J.2019, №7 від 18.12.2019,№8 від 06.01.2020року.
Відповідно до п.1.1. - Офіційний дилер уповноважується продавати на території України Товари, Критерії виготовлені Виробником, п.3.1. - Офіційний дилер продає товари, виготовлені Виробником, на Території від свого імені та за свій власний рахунок, п. 4.2 загальна сума Договору визначається вартістю всіх Специфікацій, підписаних по даному договору, які є невід`ємною часткою договору, п.4.3 Назва, кількість і ціна Продукції зазначаються у Специфікаціях, які є невід`ємною часткою даного договору, п. 7.1 валютою платежу є евро. Оплата за товар здійснюється протягом 90 календарних днів з момента поставки товару (додаткова угода №8 від 06.01.2020), 7.5 - ціна за одиницю, яка належить до сплати за Товари Офіційним дилером, розраховується з урахуванням ціни за одиницю і розмірів скидок,діючих на дату отримання замовлення Виробником, п.7.7. - пунктом поставки товарів с завод Виробника. Доставка товарів відбувається під відповідальність Офіційного дилера; Умови поставки - Incotcrms FCA, п.7.8. - вартість та детальна специфікація кожної поставки встановлюється у додатках до даного договору, даного договору.
- код товару (за У КТЗЕД) 39172310 - Труби напорні без раструба ПВХ, жорсткі, безшовні; код товару (за УКТЗЕД) 39174000 - Зєднуальні елементи /фітінги/ з ПВХ та ПП для трубопроводу; код товару (за УКТЗЕД) 39259010 - Вироби з ПВХ кріпильні, код товару (за УКТЗЕД) 74153300 - Вироби з різьбою мідні; код товару (за УКТЗЕД) 84818081 - Запорна арматура з ПВХ трубопровідна; код товару (за УКТЗЕД) 84818085 - Запорна арматура з ПВХ трубопровідна; код товару (за УКТЗЕД) 84813099 - Клапани зворотні для трубопроводів з ПВХ.
З метою митного оформлення вказаного товару до митного органу позивачем подана електрона декларація № UA110140/2020/009529 від 15.10.2020 року та документи по вказаній поставці, в якій визначив митну вартість за основним методом - а саме, за ціною Договору.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості митним органом були виявлені розбіжності, зокрема: відповідно до п. 7.1. контракту від 07.09.2015 № 15101109 товар відпускається на наступних умовах: а) 100 % передоплати; б) передоплата - 10% від суми рахунку та 90% відстрочення платежу 30 днів з моменту доставляння товару. Проте згідно специфікації від 05.10.2020 № 63 умови оплати - протягом 90 днів з моменту відвантаження товарів покупцю. Зазначені у специфікації умови розрахунків суперечать контракту. Також п. 7.1. контракту від 07.09.2015 № 15101109 передбачено, що виробник зобов`язується підготувати замовлення до відвантаження не пізніше 14 календарних днів з моменту підтвердження замовлення. Зазначене замовлення не надано декларантом до митного оформлення; додатково декларантом надіслано копію митної декларації країни відправлення у якій зазначено загальну вартість товару 34 104,36 EUR, проте згідно наданого рахунку-фактури загальна вартість товару складає 34 104,46 EUR; Декларантом заявлені умови поставки «FCA Gebze», тому покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Декларантом заявлені витрати на транспортування - 1300,00 дол США. Відповідно до п.3.2 договору на перевезення від 04.03.2020 №01, інформація про перевезення вантажу передається від Замовника Перевізнику в оригіналі або за допомогою факсимільного зв`язку у вигляді замовлення (заяви) на перевезення вантажу. Також у п.9.8. зазначено, що замовлення (заява) є невід`ємною частиною договору на перевезення. Замовлення (заяву) декларантом не надано до митного оформлення. Згідно графи 44 ЕМД у підтвердження витрат на перевезення декларантом надано лише довідку «Logitrans Lojistik A.S.» (Туреччина) від 13.10.2020. Проте договір на перевезення укладено із ТОВ «Логітранс Ложістік» (Україна). Документального підтвердження договірних відносин із «Logitrans Lojistik A.S.» (Туреччина) не надано.
Судом встановлено, що відповідачем, в рамках проведення консультацій, було направлено повідомлення Товариству, зокрема, вказаним повідомленням у ТОВ «Глобал ИНЖИНИРИНГ» витребувано додаткові документи на підтвердження правомірності застосування обраного методу.
Крім того, листом від 16.10.2020 №б/н декларантом надано відмову від подання інших додаткових документів в рамках консультації в десятиденний термін.
Дніпровською митницею Держмитслужби прийняте рішення про коригування митної вартості № № UА110140/2020/000025/1 від 16.10.2020 року згідно якого митниця здійснила коригування митної вартості задекларованих товарів за резервним методом на рівні 2,51 дол. США або 2,1220 євро.
Позивач звернувся до Дніпровської митниці Держмитслужби з письмовою заявою та надав митному органу відповідну гарантію у вигляді грошової застави зі строком, який не перевищує 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Не погодившись із вказаними рішеннями Відповідача щодо коригування митної вартості товарів та відмови в митному оформлені випуску товарів позивач звернувся до суду із позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Аналізуючи зміст викладеного, вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Статтею 54 МК України закріплено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу, застосовуються у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості, орган доходів і зборів, має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
З огляду на зазначене вище, виходячи з положень ч.3 ст.53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст.54, ст.58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
У разі, якщо митним органом, будуть виявлені розбіжності в документах, ознаки підробки документів або виникне необхідність з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, законом надано право витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 МК України.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі № 815/2501/18, від 20.02.2018 в справі №809/1884/16, від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UА110140/2020/000025/1 від 16.10.2020 року, відповідачем відмовлено у застосуванні основного методу визначення митної вартості товарів та застосовано другорядний метод - резервний, зокрема, на наступне:
- специфікація від 05.10.2020 № 63 про умови оплати - протягом 90 днів з моменту відвантаження товарів покупцю, суперечить умовам розрахунків по контракту,
- декларантом до митного оформлення не надано замовлення щодо відвантаження товару;
- додатково декларантом надіслано копію митної декларації країни відправлення у якій зазначено загальну вартість товару 34 104,36 EUR, проте згідно наданого рахунку-фактури загальна вартість товару складає 34 104,46 EUR;
- декларантом заявлені умови поставки «FCA Gebze», тому покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Декларантом заявлені витрати на транспортування - 1300,00 дол США. Відповідно до п.3.2 договору на перевезення від 04.03.2020 №01, інформація про перевезення вантажу передається від Замовника Перевізнику в оригіналі або за допомогою факсимільного зв`язку у вигляді замовлення (заяви) на перевезення вантажу. Також у п.9.8. зазначено, що замовлення (заява) є невід`ємною частиною договору на перевезення. Замовлення (заяву) декларантом не надано до митного оформлення. Згідно графи 44 ЕМД у підтвердження витрат на перевезення декларантом надано лише довідку «Logitrans Lojistik A.S.» (Туреччина) від 13.10.2020. Проте договір на перевезення укладено із ТОВ «Логітранс Ложістік» (Україна). Документального підтвердження договірних відносин із «Logitrans Lojistik A.S.» (Туреччина) не надано.
Таким чином, вимога митного органу станом на 16.10.2020 року про надання банківських платіжних документів, що підтверджують сплату вартості товару є безпідставною. А визначення строку сплати вартості за товар у специфікації між виробником та покупцем не свідчить про зміну митної вартості товару.
Доводи відповідача про те, що рахунок містить інформацію про перевезення товару за маршрутами «Гебзе (Турция) - п/п Рибний порт (Украйна)» та «п/п Рибний порт (Украйна) - м.Дніпро Дніпропетровської області (Україна)» автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що не відповідає відомостям задекларованим в МД від 15.10.2020 №UА110140/2020/009529 не свідчать про не можливість визначити відповідачем митну вартість товару.
Суд зазначає, що викладенні у рішенні митного органу підстави для визначення митної вартості товару, саме за резервинм методом, не спростовують наданих позивачем до митного оформлення документів для застосування основного методу, оскільки наведенні у рішенні обставини не перешкоджали перевірити заявлену позивачем митну вартість товару.
Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.
Проаналізувавши зміст викладених норм, суд робить висновок, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
В такому випадку, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, виступає імперативною умовою.
В свою чергу, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Суд наголошує на тому, що відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.
Згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно з положеннями ст.ст. 179, 189, 190 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення; суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни; ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін; вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом враховується, що згідно п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару із застосування методу, закріпленого ст. 58 МКУ, тобто за ціною договору, а також фактична можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Частиною 3 ст. 318 Митного кодексу України передбачено, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Вказана норма, зокрема, відповідає стандартним правилам, закріпленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
При цьому, суд вказує, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару із застосуванням резервного методу, відповідачем не вказано, яким чином митну вартість товару визначено саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Суд наголошує, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою підставою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ИНЖИНИРИНГ» сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4373 від 21.12.2020 року.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ИНЖИНИРИНГ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Стягнути на Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал ИНЖИНИРИНГ» (ЄДРПОУ-38354896) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (ЄДРПОУ-43350935) судовий збір у розмірі 2102,00грн. (дві тисячі сто дві грн, 00коп).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев