Справа № 640/15935/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2020 у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- стягнути з учасника договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 АТ «Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз» 136 078 372, 47 грн., в рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» є юридичною особою та перебуває на обліку у відповідача, як платник окремих податків.

Судом встановлено, що між ПАТ «Пласт» (сторона 1, оператор) і АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (сторона 2) укладено договір про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 за умовами якого сторони за цим договором зобов`язались спільно діяти без створення юридичної особи шляхом об`єднання своїх вкладів та зусиль у сфері видобутку, постачання, транспортування нафти, газу і газового конденсату (а.с. 19-23).

Водночас, відповідно до п.п. 3.10.8, 3.10.9 договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 до обов`язків оператора входить: ведення бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності, складання та подання уповноваженим органам державної виконавчої влади обов`язкової звітності; сплата у повному обсязі та у встановлені чинним законодавством строки податків (обов`язкових зборів, платежів).

За результатами діяльності станом на дату подання позову до суду за відповідачем, як за учасником договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладеного між ПАТ «Пласт» і АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» обліковується податкова заборгованість в розмірі 136 078 372, 47 грн., яка є узгодженою.

Податковий борг виник на підставі поданих декларацій та податкових повідомлень-рішень з рентної плати за користування надрами.

Так, за результатами камеральної перевірки було складено акт вiд 09.12.2015 № 403/1500/288940445. На підставі акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 22.01.2016 № на суму 4 778 166, 78 грн. (основний платіж - 3 822 533, 42 грн. штрафну санкції - 955 633, 36 грн.) По вказаному ППР нараховану пеню у розмірі 920 558, 95 грн.

Правомірність вказаного ППР підтверджена в судовому порядку. Так, постановою Київського окружного адмiнiстративного суду вiд 08.06.2016 № 810/1677/16 в задоволеннi адмiнiстративного позову вiдмовлено. Ухвалою Київського апеляцiйного адмiнiстративного суду вiд 08.08.2016 апеляційну скаргу повернуто.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 30.12.2015 № 417/1500/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 26.02.2016 № на суму 32 347 485,87 грн. (податкове зобов`язання - 21 564 990, 58 грн., штрафнi санкції - 10 782 495, 29 грн.) та податкове повiдомлення-рiшення вiд 26.02.2016 № на суму 7 438 695,14 (податкове зобов`язання - 4 959 130, 09 грн., штрафнi санкції - 2 479 565, 05 грн.)

Правомірність вказаних ППР підтверджена в судовому порядку. Так, постановою Київського апеляцiйного адмiнiстративного суду вiд 17.01.2017 у справі № 810/857/16 апеляційну скаргу Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задоволено; постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Пласт» до Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.02.2016 № , № відмовлено повністю.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 09.03.2016 № 29/1500/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 25.03.2016р. № на суму 18 480 188, 04 грн. (податкове зобов`язання - 12 320 125, 36 грн., штрафнi санкцiї - 3 179 270, 35 грн.)

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 22.03.2016 № 59/1500/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 19.04.2016 № на суму 9 537 811, 04 грн. (податкове зобов`язання - 6 358 540,69 грн., штрафнi санкцiї - 3 179 270, 35 грн.) По даному ППР нараховано пеню у розмiрi 1 952 412,82 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 20.04.2016р. №67/1500/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 11.05.2016 № на суму 6 441 741,20 грн. (податкове зобов`язання - 4 294 494,13 грн., штрафнi санкцiї - 2 147 247,07 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 750 968, 80 грн.

Правомірність вказаного ППР підтверджена в судовому порядку. Так, ухвалою Київського окружного адмiнiстративного суду вiд 14.11.2016 позов ПАТ «Пласт» повернуто.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 20.05.2016 № 89/1500/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 02.06.2016 № на суму 5 702 751, 05 грн. (податкове зобов`язання - 3 801 834, 03 грн., штрафнi санкцiї - 1 900 917, 02 грн.)

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 17.06.2016 № 1/1500/288940445. На пiдставi акту було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 27.06.2016 № на суму 2 053 766, 40 грн. (податкове зобов`язання - 1 369 177, 60 грн., штрафнi санкцiї - 684 588, 80 грн.)

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.07.2016 № 8/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 08.08.2016 № на суму 926 865, 81 грн. (податкове зобов`язання - 617 910, 54 грн., штрафнi санкцiї - 308 955, 27 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 59 665, 76 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 18.08.2016 № 25/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 06.09.2016р. № на суму 765 107, 72 грн. (податкове зобов`язання - 510 012, 48 грн., штрафнi санкцiї - 255 006, 24 грн.).

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.09.2016 № 41/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 03.010.2016 № на суму 1 003 780, 19 грн. (податкове зобов`язання - 669 186, 79 грн., штрафнi санкцiї - 334 593, 40 грн.).

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 18.10.2016р. № 47/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 01.11.2016р. № на суму 1 292 753, 22 грн. (податкове зобов`язання - 861 835, 48 грн., штрафнi санкцiї - 430 917, 74 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 58 652, 04 грн.

Водночас, відповідачем подано податкову декларацію з рентної плати за жовтень 2016р., в якій нараховано суму в розмірі 421 166, 58 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 16.11.2016р. № 49/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 29.11.2016р. № на суму 2 424 944, 61 грн. (податкове зобов`язання - 1 616 629, 74 грн., штрафнi санкцiї - 808 314, 87 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 90 804, 52 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 16.11.2016 № 57/1200/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 29.12.2016р. № на суму 3 388 476, 57 грн. (податкове зобов`язання - 2 258 984, 38 грн., штрафнi санкцiї - 1 129 492, 19 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 46 788, 83 грн.

Водночас, відповідачем подано податкові декларації з рентної плати за: листопад 2016р., в якій нараховано суму в розмірі 652 996, 45 грн.; за грудень 2016 року, в якій нараховано суму в розмірі 1 228 946, 12 грн.; за січень 2017 року, в якій нараховано суму в розмірі 1 277 226, 38 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 17.02.2017 № 252/28-10-41-07/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 10.03.2017 № 7 на суму 9 887 430, 12 грн. (податкове зобов`язання - 6 591 620, 08 грн., штрафнi санкцiї - 3 295 810, 04 грн.).

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 21.03.2017 № 531/28-10-41-07/288445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 19.05.2017 № на суму 10 275 866, 76 грн. (податкове зобов`язання - 6 850 577, 84 грн., штрафнi санкцiї - 3 425 288, 92 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 293 242, 27 грн.

Водночас, відповідачем подано податкову декларацію з рентної плати за березень 2017 року, в якій нараховано суму в розмірі 483 773, 45 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.04.2017 № 859/28-10-41-07/288940445. На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 12.05.2017 № на суму 9 822 771, 93 грн. (податкове зобов`язання - 6 548 514, 62 грн., штрафнi санкцiї - 3 274 257, 31 грн.). По вказаному ППР нараховано пеню у розмiрi 177 832, 54 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.05.2017р. № 1148/28-10-41-07/288940445. На пiдставi акту було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 08.06.2017р. № на суму 3 892 177, 29 грн. (податкове зобов`язання - 2 594 784, 86 грн., штрафнi санкцiї - 1 297 392, 43 грн.). По вказаному податковому повiдомленні-рiшенні нараховано пеню у розмiрi 63 213, 22 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.06.2017 № 1297/28-10-41-07/ . На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 07.07.2017 № на суму 170, 00 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 19.06.2017 № 1297/28-10-41-07/ . На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 07.07.2017 № на суму 170, 00 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 20.07.2017 № 2399/28-10-41-07/ . На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 08.08.2017 № на суму 1 020, 00 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 28.09.2017 № 3275/28-10-41-07/ . На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 13.10.2017 № на суму 433, 97 грн.

За результатами камеральної перевiрки було складено акт вiд 28.09.2017 № 3275/28-10-41-07/ . На пiдставi акта було прийнято податкове повiдомлення-рiшення вiд 13.10.2017 № на суму 66 917, 80 грн.

Так, із вказаного податкового боргу сплачено 601 911, 98 грн., а відтак податковий борг з рентної плати станом на дату звернення до суду складає: 136 078 372, 47 грн.

З метою стягнення податкового боргу позивачем направлено відповідачу податкову вимогу від 05.07.2016 № 95081-10 по договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14.

Однак, станом на дату звернення до суду податковий борг не сплачено, що обумовило позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки у АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», як в учасника договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, виник податковий борг, який є узгодженим, та станом на дату вирішення спору доказів на підтвердження сплати податкового боргу не надано, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, суд першої інстанції зауважив, що факт визнання недійсним договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, не знімає з його учасників обов`язку по сплаті податків і зборів до державного бюджету, оскільки господарська діяльність проводилася на момент дії договору і це не спростував відповідач. Крім того, несплата підприємством податкового боргу до Державного бюджету України є порушенням економічних інтересів держави.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки. Зокрема, апелянт зазначає, що вказаний договір про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 є недійсним з моменту його вчинення, а тому обов`язки в АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» зі сплати податків (обов`язкових зборів, платежів), у тому числі рентної плати, відсутні. Також, апелянтом було звернуто увагу на положення ч. 2 ст. 216 ЦК України, якою визначено, що у випадку коли у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Тобто, контролюючому органу необхідно було звернутись до суду про стягнення з відповідача збитків, спричинених вчиненням недійсного правочину, а не податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Разом з тим, відповідно до пункту 59.5 цієї ж статті ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п. 64.6 ст. 64 ПК України на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом.

Взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.

Згідно п. 87.12 ст. 87 ПК України, у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися у межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору.

Платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов`язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 252.1.3. п. 252.1 ст. 252 ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вже було зауважено вище, за відповідачем, як за учасником договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладеного між ПАТ «Пласт» і АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» обліковується податкова заборгованість в розмірі 136 078 372, 47 грн., яка виникла на підставі поданих декларацій та податкових повідомлень-рішень з рентної плати за користування надрами, а також нарахованої пені. При цьому, колегія суддів зауважує, що така заборгованість є узгодженою, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

В той же час, оскільки відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 136 078 372, 47 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач був позбавлений права на оскарження рішень контролюючого органу, які стали підставою виникнення податкової заборгованості, що є предметом стягнення, оскільки рішення за порушення податкового законодавства не надсилались на податкову адресу АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», чим порушено його право як платника податків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 64.6. ст. 64 ПК України на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом.

Також, згідно положень Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, договір про спільну діяльність береться на облік в податковому органі, як окрема категорія платників податків, якому присвоюється ідентифікаційний номер, за договором реєструється податкова адреса, може бути видане свідоцтво платника ПДВ. Зняття з обліку такого «платника» в контролюючому органі здійснюється після повного розрахунку з Державним бюджетом.

Як вбачається з реєстраційної картки по договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладеного між ПАТ «Пласт» і АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» податковою адресою здійснення діяльності є адреса: Київська область, Миронівський район, м. Миронівка, вул. Леніна, буд. 48, куди на виконання вимог ст. 42 ПК України і направлялася вся кореспонденція Офісу великих платників податків ДФС України (зокрема спірні акти перевірок та податкові повідомлення-рішення, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи).

Крім того, ПАТ «Пласт» неодноразово оскаржувалися податкові повідомлення-рішення, які стали предметом даного позову, про що свідчать судові рішення, які зазначені були вище.

Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного вручення рішень контролюючого органу, якими було збільшено податкове зобов`язання по рентній платі за даним договором є безпідставними та не беруться колегією суддів до уваги.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення з нього податкового боргу, оскільки рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2017 у справі № 911/639/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного господарського суду 20.02.2018 та постановою Верховного Суду від 31.05.2018, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2017 у справі № 911/639/17 позовні вимоги заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та АТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено повністю; визнано недійсним договір про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладений між АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПрАТ «Пласт».

В матеріалах справи наявна копія договору про спільну діяльність № 272-14, який був укладений 05.03.2014, а визнаний недійсним тільки 14.06.2017 рішенням Господарського суду Київської області. Тобто, починаючи з моменту укладення договору про спільну діяльність до визнання його недійсним проводилася господарська діяльність учасниками договору та сторони несли юридичне навантаження правового характеру в тому числі по сплаті податків та зборів відповідно до чинного законодавства та зазначеного договору.

У договорі про спільну діяльність від 05.03.2014 між приватним акціонерним товариством «Пласт» та публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у визначенні бюджет спільної діяльності зазначено, що це документ, яким встановлюються витрати на виконання програми спільної діяльності. Узгоджений бюджет спільної діяльності враховує всі джерела фінансування, враховуючи власні кошти учасників, призначені для придбання матеріальних ресурсів для спільної діяльності, а також кошти, отримані спільною діяльністю від реалізації видобутої продукції. Оподаткування прибутку від спільної діяльності здійснюються сторонами згідно чинного законодавства. Обсяг доходів та витрат визначається у спільному балансі.

Сторони за даним договором зобов`язуються діяти спільно, обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з питань, що становить взаємний інтерес. Сторона - 1 забезпечує право Стороні - 2 на одержання виписок по поточних банківських рахунках, відкритих для фінансових операцій по спільній діяльності. Спільно приймають рішення щодо розподілу прибутку та покриття збитків від спільної діяльності. Також, передбачено розподіл спільних витрат та сплата в повному обсязі та у встановлені чинним законодавством строки податків та обов`язкових платежів, щоквартальний контроль учасниками договору фінансової та бухгалтерської звітності. Спільна діяльність несе усі витрати пов`язані зі сплати ресурсних платежів, також, сторони за цим договором несуть відповідальність згідно з діючим законодавством. Всі доходи та витрати від спільної діяльності підлягають розподілу між сторонами договору і кожна сторона не має права без погодження іншої розпоряджатися своєю часткою.

Колегія суддів зазначає, що сам факт визнання недійсним договору, не знімає з його учасників обов`язку по сплаті податків і зборів до державного бюджету, оскільки господарська діяльність проводилася на момент дії договору. Також, на час дії договору відповідно мало місце податкове навантаження і борг, який сформувався внаслідок їхньої спільної діяльності.

Отже, Господарський суд Київської області у справі № 911/639/17, визнаючи недійсним договір про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, жодним чином не звільнив учасників даного договору від обов`язків зі сплати податків, зборів покладених на платника податку у відповідності до вимог податкового законодавства в силу наявності податкового боргу.

Щодо доводів апелянта про те, що договір про спільну діяльність рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/639/17 був визнаний недійсним, а отже для позивача існує інший спосіб захисту, а саме стягнення боргу через норми Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку відбувся факт завдання шкоди/збитків державі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто, основною підставою для стягнення збитків є порушення її цивільних прав та обов`язків.

В той же час, між контролюючим органом та АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» не існувало жодних цивільних правовідносин.

При цьому, відносини між АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та контролюючим органом виникли з моменту реєстрації договору про спільну діяльність у податковому органі, у відповідності до п. 64.6. ст. 64 ПК України.

Отже, вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки законодавством не передбачена процедура стягнення податкового боргу із відповідача за нормами цивільного законодавства, оскільки останній виник на підставі самостійно задекларованих грошових зобов`язань та застосованих штрафних санкцій за порушення норм податкового законодавства, правомірність яких підтверджена судом.

Також, колегія суддів звертає увагу, що приписи частини другої статті 1 ЦК України встановлюють, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зважаючи на вищевикладене, для стягнення податкової заборгованості, яка виникла за договором про спільну діяльність, який взятий на податковий облік, необхідно застосовувати норми пункту 87.12 статті 87 ПК України.

Також, не беруться колегією суддів до уваги доводи апелянта про те, що в разі визнання договору недійсним настають правові наслідки визначені статтею 216 Цивільного кодексу України, які у відповідності до норм пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України скасовують об`єкт оподаткування, що як наслідком відбувається звільнення від обов`язку сплати податків з рентної плати, оскільки приписи абзацу 3 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлюють, що у випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 Податкового кодексу України. Тобто, законодавець у відповідності до обставин, визначених статтею 216 Цивільного кодексу України, надає платнику податків, право вносити відповідні зміни до податкової звітності, а не звільнення від обов`язку сплати податків.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 05.03.2021.