Справа № 192/1422/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 березня 2021 року м. Дніпросправа № 192/1422/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мельника Володимира Васильовича від розгляду справи №192/1422/20

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви по справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року по справі №192/1422/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач 13 січня 2021 року подав апеляційну скаргу через систему "Електронний суд" безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

27 січня 2021 року на запит головуючого судді до Третього апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №192/1422/20.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

10 лютого 2021 року до Третього апеляційного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Мельника В.В. від розгляду справи №192/1422/20.

При цьому, відповідно до довідки від 01 березня 2021 року у період з 08 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року головуючий суддя Мельник Володимир Васильович перебував у відпустці.

Відповідно до довідки від 09 березня 2021 року у період з 22 лютого 2021 року по 07 березня 2021 року судді Сафронова Світлана Володимирівна та Чепурнов Денис Васильович перебували у відпустці.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

З аналізу вищезазначених норм випливає те, що вирішення питання про відвід колегії суддів на стадії прийняття апеляційної скарги до розгляду процесуальним законом не передбачено.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.10.2019 року по справі № 405/8768/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, станом на момент подання позивачем заяви про відвід, ухвала про відкриття провадження у справі №192/1422/20 судом апеляційної інстанції не приймалась, що свідчить про подання позивачем заяви про відвід з порушенням положень частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує і на тому, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Мельника В.В. не відповідає вимогам статі 15 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказана заява викладена російською мовою.

При цьому, відповідно до статті 14 Закону України від 25.04.2019 № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Положеннями статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу, у тому числі з подання заяв (клопотань) процесуального характеру.

Поряд із зазначеним, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною другою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, наведений у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпним.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що текст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельника В.В. містить образливі висловлювання, у тому числі особистісні характеристики відносно:

- судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луніної О.С. ,

- судді Третього апеляційного адміністративного суду Мельника В.В .

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Європейський суд з прав людини вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Таким чином, застосування позивачем образливих висловлювань в тексті заяви про відвід, які дискредитують судові органи України та їх посадових осіб, колегія суддів розцінює як зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами позивача у даній адміністративний справі.

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельника Володимира Васильовича від розгляду справи №192/1422/20 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 15, 39, 167, 325 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мельника Володимира Васильовича, від розгляду справи №192/1422/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова