Справа № 192/1422/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 березня 2021 року м. Дніпросправа № 192/1422/20
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви по справі
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року по справі №192/1422/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач 13 січня 2021 року подав апеляційну скаргу через систему "Електронний суд" безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
27 січня 2021 року на запит головуючого судді до Третього апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №192/1422/20.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.
12 лютого 2021 року до Третього апеляційного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
При цьому, відповідно до довідки від 01 березня 2021 року у період з 08 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року головуючий суддя ОСОБА_2 перебував у відпустці.
Відповідно до довідки від 09 березня 2021 року у період з 22 лютого 2021 року по 07 березня 2021 року судді Сафронова Світлана Володимирівна та Чепурнов Денис Васильович перебували у відпустці.
Перевіривши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Зі змісту наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена нечіткістю його змісту, якщо воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання. Таким чином, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.
Виходячи із системного тлумачення вказаних положень роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху не відноситься до судових рішень, якими спір вирішено по суті, тому таке судове рішення не підлягає роз`ясненню у порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення не відповідає вимогам статі 15 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказана заява викладена російською мовою.

При цьому, відповідно до статті 14 Закону України від 25.04.2019 № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Положеннями статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу, у тому числі з подання заяв (клопотань) процесуального характеру.

Поряд із зазначеним, колегія суддів звертає увагу і на те, що відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною другою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, наведений у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпним.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що текст заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення містить образливі висловлювання, у тому числі особистісні характеристики відносно судді Третього апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 .

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Європейський суд з прав людини вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Таким чином, застосування позивачем образливих висловлювань в тексті заяви про роз`яснення судового рішення, які дискредитують судові органи України та їх посадових осіб, колегія суддів розцінює як зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами позивача у даній адміністративний справі.

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №192/1422/20 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 15, 167, 254, 325 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №192/1422/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова