Справа № 580/6065/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року справа № 580/6065/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію вартості не отриманого продовольчого пайку,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за не отриманий продовольчий пайок за період з 19.07.2003 по 23.03.2020;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за не отриманий продовольчий пайок за період з 19.07.2003 по 23.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.02.2020 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, поряд з тим, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем усіх розрахунків, зокрема, щодо виплати за компенсації вартості неотриманого продовольчого пайку.

Ухвалою від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позову, 08.02.2021 відповідачем подано до суду відзив, , в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки, 11.03.2000 набрав чинності Закон України "Про деякі заходи економії бюджетних коштів" від 17.02.2000, яким призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна, в зв`язку із чим виплата грошової компенсації замість продовольчих пайків була призупинена. Відповідачем зазначено, що грошова компенсація замість продовольчих пайків була передбачена законодавством України в період з 20.12.1991 по 11.03.2000. З огляду на зазначене, на думку відповідача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2020 № 39, позивача майора ОСОБА_1 , заступника начальника бази матеріально-технічного забезпечення начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.02.2020 № 34 звільнено запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час), п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 23.02.2020 позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Уманського об`єднаного військового комісаріату Черкаської області.

12.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати компенсації за неотриманий продовольчий пайок за період проходження служби в частині за період з 2003 по 2020 роки.

На вказану заяву відповідач листом віл 24.11.2020 № 1588/39/2001 надав відповідь, у якій зазначив, що компенсація за неотриманий продовольий пайок в період проходження служби з 2003 по 2020 роки позивачу не належить.

Вважаючи дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу при звільненні з військової служби компенсації за неотриманий продовольчий пайок за період з 2003-2020 роки протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) (з наступними змінами і доповненнями) відповідно до Конституції України визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2011-XII, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

На виконання вимог Закону № 2011-XII, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 12 березня 1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ» (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29.03.2002).

Разом з тим, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 № 1459-ІІІ, який набрав чинності 11.03.2000, призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Отже, з часу набрання чинності Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» виплата грошової компенсації замість продовольчих пайків, недоотриманого речового майна була призупинена.

Звідси ж, за змістом ст. 9 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.

У встановленому порядку п. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» неконституційним не визнавався.

З січня 2001 року набула чинності ст.16 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ (далі Закон № 1934-ХІІ), якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

При цьому, Закон № 1934-ХІІ не передбачав отримання грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення.

29.03.2002 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації», яка також не передбачала компенсації за продовольче забезпечення.

Отже, грошова компенсація замість продовольчих пайків була передбачена законодавством України в період з 20.12.1991 по 11.03.2000.

Таким чином, після 11.03.2000 чинним законодавством не встановлено право військовослужбовців, звільнених з військової служби на грошову компенсацію замість неотриманого продовольчого забезпечення.

Вказане узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в ухвалі від 26.09.2013 у справі №2а-7/10/0408 (К/9991/46115/11).

Суд також враховує, що Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

З огляду на те, що після 11.03.2000 чинним законодавством не встановлено право військовослужбовців, звільнених з військової служби на грошову компенсацію замість неотриманого речового та продовольчого забезпечення, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те що відповідачем доведено правомірність власних дій при невиплаті позивачу компенсації за неотриманий продовольчий пайок за період з 19.07.2003 по 23.03.2020, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію вартості не отриманого продовольчого пайку відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Кульчицький