Справа № 380/6031/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/6031/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

01 березня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участі секретаря судового засідання Петлюк В.О.,

представника позивача Трофімова О.В.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (7 прикордонний загін) про стягнення середнього грошового забезпечення, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (7 прикордонний загін), із вимогою стягнути з Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (7 прикордонний загін) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій) за період з 01.08.2018 року по день фактичної виплати 29.05.2020 року терміном 667 дні, виходячи з середньоденного заробітку (грошового забезпечення), нарахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Ухвалою судді від 03.08.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали судді представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 20.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року Львівському прикордонному загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (7 прикордонний загін) було продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву в адміністративній справі №380/6031/20, встановлений ухвалою судді Львівського окружного адміністративного від 20.08.2020 року, на десять днів з дня отримання копії ухвали суду про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

21.09.2020 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 22.09.2020 року в справі було вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду адміністративної справи №380/6031/20 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

25.02.2021 року на адресу суду від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Мотивує своє клопотання тим, що позивачем було пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, адже позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права з моменту отримання нарахованих сум 29.04.2020 року, а звернувся до суду з позовом 29.07.2020 року.

В судове засідання, що відбулось 01.03.2021 року з`явились представник сторін. Представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду та просив його задоволити. Представник позивача щодо заявленого клопотання не заперечив.

При вирішенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд керувався таким.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби грошової компенсації вартості речового майна, яким він не був забезпечений під час проходження військової служби.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.

Проте слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.

Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини 01.08.2018 року. При звільненні відповідачем не було здійснено повного розрахунку з позивачем, а саме не виплачено грошову компенсацію за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій. Таку заборгованість відповідачем було погашено 29.04.2020 року. Вважаючи, що позивач має право на компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні, 29.07.2020 року останній звернувся із зазначеним позовом до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 було безпідставно пропущено місячний строк для звернення до адміністративного суду.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2021 року по справі №240/532/20 (провадження № К/9901/14941/20).

Відповідно до ч.3 ст. 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Згідно ч.5 ст. 240 КАС України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач, відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір, звільнений від сплати судового збору, відповідно такий не підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.240, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволити.

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (7 прикордонний загін) про стягнення середнього грошового забезпечення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.03.2021 року.

Суддя Сасевич О.М.