Справа № 240/3548/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

10 березня 2021 року м. Житомир справа № 240/3548/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Попової О. Г., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області, Старосілець сільська рада Коростишівського району Житомирської області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивачі звернулися до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області, Старосілець сільська рада Коростишівського району Житомирської області, в якому просять суд:

- визнати незаконними та скасувати Рішення у формі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 24-ОТГ від 01.12.2020 року в частині про передачу у комунальну власність Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0293, :02:000:0302, :02:000:0288.

- зобов`язати Старосілецьку сільську раду Коростишівського району Житомирської області повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0293, :02:000:0302, :02:000:0288 Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області.

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки : кадастровий номер :02:000:0293 - ОСОБА_3 , кадастровий номер :02:000:0302- ОСОБА_1 , кадастровий номер :02:000:0288 - ОСОБА_2 .

Разом з адміністративним позовом, позивачами подано до суду заяву про забезпечення позову. Просять суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Старосілецькій сільській раді Коростишівського району Житомирської області здійснювати будь-які дії з земельними ділянками з кадастровими номерами :02:000:0293, :02:000:0302, :02:000:0288.

Заява мотивовано тим, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0293, :02:000:0302, :02:000:0288 до Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області неправомірним, передчасним та таким, що підлягає скасуванню, так як воно винесене з порушенням норм передбачених п.4 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин, а Старосілецька сільська рада Коростишівського району Житомирської області зобов`язана повернути земельні ділянки з комунальної власності у державну власність до Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області. Вважають, що забезпечення позову необхідне, так як за цей час поки буде відбуватися судовий процес Старосілецька сільська рада Коростишівського району Житомирської області може передати вище зазначені земельні ділянки іншим особам, або вчинити з ними будь-які дії, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, враховуючи достатність наявних у матеріалах провадження доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що така належить до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. До того ж, забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту заявнику до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Крім того, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд вважає, що наведені у заяві доводи про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, як це передбачено пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Суд зазначає, що припущення заявника стосовно наміру відповідача розпорядитися спірною земельною ділянкою на власний розсуд, шляхом відчуження її будь-яким способом, або передання її у власність будь-якій іншій особі, не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки права власника, користувача або іншого права володіння такою земельною ділянкою позивач не має, а інших належних доказів на підтвердження існування очевидних ознак порушення його прав, свобод або інтересів суду не надано.

Наведені ж заявником доводи про протиправність оскаржуваних рішення потребують з`ясування та перевірки їх доказами на стадії розгляду справи по суті та не можуть бути підставою для заборони вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0293, :02:000:0302, :02:000:0288 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Крім того, суд зауважує, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявником не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова