Справа № 480/8200/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Справа №480/8200/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Діски А.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8200/20 за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 155989,82 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач проходила службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2014 по 22.02.2020. Наказом ГУНП в Черкаській області від 12.10.2020 № 263 о/с відповідача було звільнено зі служби в Національній поліції України за власним бажанням за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII). Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - № 565-XII), курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Листом від 22.10.2020 № 3110/12/12/02/-2020 ГУНП в Черкаській області повідомило ХНУВС про звільнення ОСОБА_1 . Лист було отримано ХНУВС 26.10.2020. У зв`язку з тим, що відповідачем самостійно не відшкодовано витрати на навчання, позивач просить їх стягнути з відповідача.

Ухвалою від 27.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від відповідача 07.12.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, зазначає, що позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору, оскільки повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів рахунка для перерахування коштів відповідачу не надавалось та не направлялось. Також вказує, що до позову не додано доказів наявності у ОСОБА_3 повноважень на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені позивача у розумінні приписів статті 59 КАС України.

Крім того, відповідачем зазначено, що відповідно до п. 22 профільного порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 грошове забезпечення, виплачене відповідно до законодавства, яке діяло на дату виплати, поверненню не підлягає, навчання в ХНУВС є специфічним видом несення служби в органах внутрішніх справ та Нацполіції. Строк навчання в ХНУВС входить до стажу служби. Грошове забезпечення є фактично отриманою заробітною платою за несення служби (виконану роботу), з її грошового забезпечення утримувались відповідні суми податків, а отже, воно не підлягає поверненню.

На час укладення 01.09.2014 між сторонами у даній справі та УМВС України в Сумській області договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України діяв Закон України «Про міліцію» відповідача було звільнено не зі служби в органах внутрішніх справ (з УМВС України в Сумській області), а 16.10.2020 зі служби в поліції (з ГУНП в Черкаській області) за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Разом з тим, у матеріалах справи укладений у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 261 контракт між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та відповідачем відсутній.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що договір від 01.09.2014 не має підпису та відбитку печатки сторони - виконавця, а саме ректора ХНУВС - ОСОБА_4 , а відтак відповідно до пункту 7.4 цього ж договору, «договір набирає чинності з моменту його підписання», договір від 01.09.2014 не набув чинності, а тому у відповідача відсутній обов`язок відшкодування витрат.

Також відповідач наголошує на тому, що не користувалась загальним продовольчим забезпеченням, а забезпечувала своє продовольче забезпечення за власні кошти у ресторані університету, речовий одяг, який їй видавався не відповідав розмірам, а тому не був зношений останнім та знаходиться у неї на зберіганні і може бути повернутий позивачу у будь-який час, комунальними послугами в гуртожитку відповідач також не користувалась, оскільки у ньому не проживала.

Відповідач зазначає, що дійсно проходила службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України, але під тиском керівництва ХНУВС нею було підписано «нікчемний» типовий договір про здобуття вищої освіти у ВНЗ системи МВС зі специфічними умовами навчання. Згодом, вона вирішила звільнитися із органів НП України за станом здоров`я, але керівництво її підрозділу поліції не дало їй змоги пройти військово-лікарняну комісію та наполягло на звільненні за власним бажанням, тому вважає, що вимоги позивача є надуманими і необгрунтованими.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, що виступало замовником у договорі від 01.09.2014 має бути ліквідовано, а згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.12.2020 перебуває у стані припинення. В той же час, Головне управління Національної поліції в Сумській області, яке утворилось 07.11.2015 року, не є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, тому не має жодного відношення до договору про навчання від 01.09.2014 року.

Особа, яка звільнилася зі служби поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, зобов`язана відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, але Харківський національний університет внутрішніх справ не тотожний з Міністерством внутрішніх справ, а тільки є його підвідомчим підрозділом, а тому не вправі звертатися з позовом про стягнення витрат за навчання. Порядком № 261 встановлено, що витрати відшкодовуються на рахунок МВС. Але ХНУВС вказує свої рахунки та не наводить жодних правових підстав діяти в інтересах МВС.

Ухвалою суду від 14.12.2020 замінено в адміністративній справі відповідача ОСОБА_1 на належного - ОСОБА_1 , відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження по справі, про залишення позову без розгляду або повернення позову до Харківського національного університету внутрішніх справ, та задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, призначено у справі судове засідання на 14.01.2020.

Ухвалою суду від 14.01.2021 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про завірення підписом судді довіреності на представництво у суді відповідача - ОСОБА_5 , витребувано у позивача додаткові пояснення та докази та відкладено розгляд справи на 28.01.2021.

28.01.2021 сторони в судове засідання також не з`явились, витребувані судом докази та пояснення позивачем не надані, у зв`язку з чим ухвалою суду повторно витребувано у позивача додаткові пояснення та докази та відкладено розгляд справи на 10.02.2021.

Ухвалою суду від 10.02.2021 повторно додатково витребувано у позивача додаткові пояснення та документи, у зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 03.03.2021.

Відповідачем 12.01.2021, 19.01.2021, 26.01.2021, 08.02.2021, 11.02.2021 надсилались до суду додаткові пояснення.

У судове засідання належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 01.09.2014 між Харківським національним університетом внутрішніх справ, начальником Головного управління МВС в Сумській області та ОСОБА_1 було укладено договір №259 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Предметом цього договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю правознавство (а.с. 130-131).

Наказом ХНУВС від 11.08.2014 № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом ХНУВС з 18.08.2014, термін навчання 4 роки (а.с. 4).

01.09.2017 між ХНУВС, начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області та ОСОБА_1 було укладено контракт №1420 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Предметом цього договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю правознавство (а.с. 10).

Наказом ХНУВС від 23.06.2018 №245 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та направлено до ГУНП в Сумській області для подальшого проходження служби (а.с. 5).

01.09.2018 між ХНУВС, начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області та ОСОБА_1 було укладено контракт про здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Предметом цього договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти магістр за спеціальністю право (а.с. 12-13).

Наказом ХНУВС від 05.09.2018 № 337 о/с відповідача з 01.09.2018 зараховано слухачем магістратури денної форми навчання з виплатою грошового забезпечення відповідно до наказу МВС України від 06.04.2016 №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" (а.с.6).

18.09.2019 після укладення шлюбу, ОСОБА_1 було змінено прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 66).

Наказом ГУНП в Черкаській області від 12.10.2020 № 263 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с. 7).

На виконання Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261, ГУНП в Черкаській області було направлено повідомлення відповідачу із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС України, в особі ХНУВС витрати за весь строк навчання (а.с. 15).

Згідно з довідкою від 18.06.2018 № 4/168 витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 в університеті за період з 18.08.2014 по 23.06.2018 складають 61263,04 грн, а згідно з довідкою від 14.02.2020 № 4/33 за період з 01.09.2018 по 22.02.2020 - 94726,78 грн. Із зазначеними довідками відповідач була ознайомлена, що підтверджується підписом ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Станом на час укладення договору між позивачем та відповідачем правовідносини щодо підготовки фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням регулювались нормами Закону № 565-XII, відповідно до ст. 18 якого підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VІІІ вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад`юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з п. 2 Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа (п. 8 Порядку).

Так, позовну заяву було подано представником ХНУВС, у якому навчалася відповідач, ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що підстав для повернення позовної заяви позивачу після відкриття провадження у справі Кодекс адміністративного судочинства України не містить.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною першої статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Додатком до позовної заяви до суду подано копію довіреності від 04.05.2020 № 7/46 (а.с. 19), якою Харківський національний університет внутрішніх справ, у особі ректора ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_3 представляти інтереси університету в судах. Для цього ОСОБА_3 надаються усі права передбачені для сторін, що беруть участь в адміністративному процесі, у тому числі право підписання та подання позову, робити копії документів та завіряти їх. Копія вказаної довіреності засвідчена належним чином ОСОБА_3 та надпис про засвідчення скріплений відбитком печатки відповідного структурного підрозділу. Таке посвідчення відповідає встановленому законом порядку, про що вказує у своїх рішеннях і Верховний Суд (постанова від 08.05.2019 у справі №160/7887/18). Вказаним обставинам в ухвалі від 14.12.2020 у цій справі вже надавалась судом оцінка.

Отже, з наданої копії довіреності від 04.05.2020 № 7/46 вбачається, що ОСОБА_3 уповноважена на подання до суду даного позову.

Ураховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви без розгляду чи її повернення.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем принципу "належного урядування", оскільки їй повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів рахунка для перерахування коштів не надавалось та не направлялось, суд зазначає наступне.

Згідно вимог п. 5, 7 Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС.

Оскільки органом поліції на виконання вимог Порядку було надіслано відповідачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16, 128), доводи відповідача про порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що на підставі п. 6 Порядку особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Проте, доказів укладення такого договору з ХНУВС відповідачем суду не надано.

З комплексного аналізу вимог Порядку, а також з огляду на вимоги п. 4.3 договору від 01.09.2014 №259, сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету (на рахунок Виконавця), яким згідно цього ж договору є ХНУВС. Отже, на думку суду, ХНУВС є належним позивачем у даній справі.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача з приводу того, що договір про навчання не є укладеним, оскільки не містить підпису ректора ХНУВС, а також оскільки відповідачка на час укладання договору була неповнолітня.

Так, позивачем було надано суду оригінал договору № 259 від 01.09.2014, засвідчений підписом, крім інших, ректора ХНУВС ОСОБА_4 (а.с. 131).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про національну поліцію" до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.

Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Суд зазначає, що відповідачку було зараховано на навчання у віці 17 років, проте, ані батьки ОСОБА_1 , ані сама відповідач, яка досягла повноліття ще в період навчання, не ставили питання про розірвання договору, визнання його недійсним чи визнання недійсними окремих його частин. Доказів вказаного суду надано не було.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач була звільнена за власним бажанням з органів Національної поліції України до спливу трирічного строку, який обчислювався з моменту завершення навчання у вищому навчальному закладі, визначеному ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», що свідчить про наявність у останньої обов`язку по відшкодуванню витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі.

Так, відповідно до довідки від 18.06.2018 № 4/168 щодо розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ХНУВС у період з 18.08.2014 по 23.06.2018 загальна сума утримання становить 61263,04 грн, з яких: грошове забезпечення - 13845,68 грн, продовольче забезпечення - 20207,06 грн, медичне забезпечення - 721,41 грн, речове забезпечення - 7260,45 грн, вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 19228,44 грн (а.с. 14), а згідно з довідкою від 14.02.2020 № 4/33 за період з 01.09.2018 по 22.02.2020 загальна сума утримання становить 94726,78 грн, з яких: грошове забезпечення - 83187,1 грн, речове забезпечення - 2260,72 грн, вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 9278,96 грн (а.с. 15).

На переконання позивача, наведена сума підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Проте, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до вимог п. 6.8. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 № 62 (далі - Положення) початком проходження служби в органах внутрішніх справ, військової служби у Національній гвардії України уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до ВНЗ.

На підставі п. 22 розд. 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення, виплачене відповідно до законодавства, яке діяло на дату виплати, поверненню не підлягає.

Як свідчать встановлені обставини справи, грошове забезпечення у розмірі 97032,78 грн. було виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності з боку останньої або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в неї будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми.

Відповідні висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, яка також підтримана Третім апеляційний адміністративним судом у постанові від 06.02.2020 у справі № 160/5748/19.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення сум грошового забезпечення, виплачених відповідачу під час навчання, у розмірі 97032,78 грн задоволенню не підлягають.

Крім того, суд також відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на медичне забезпечення в розмірі 721,41 грн.

Так, відповідно до п. 3 Порядку розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

На підтвердження вартості медичного забезпечення відповідача під час навчання, позивачем суду було надано довідку (а.с. 165).

Проте, суд зазначає, що вказаний документ не може бути доказом проведення фактичних витрат ХНУВС на медичне забезпечення відповідача, оскільки не містить ані даних щодо сум, які входять до складу таких витрат, ані порядку їх розрахунку, ані даних щодо того, чи взагалі здійснювалось медичне обслуговування відповідача під час навчання. У той час, як згідно умов договору від 01.09.2014 № 259 сторонами не обумовлювалось надання відповідачу медичного забезпечення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на продовольче, речове забезпечення та вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв на загальну суму 58235,63 грн, то вони підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з п. 2.1.3 договору від 01.09.2014 №259 виконавець (тобто ХНУВС) зобов`язується забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Відповідно до п. 6.11 Положення особи перемінного складу (якими є курсанти) носять формений одяг встановленого зразка з відзнаками відповідно до їх спеціального чи військового звання.

Відповідач не заперечує, що забезпечувалась під час навчання речовим майном, такі витрати підтверджуються і відповідними довідками-розрахунками (а.с. 122-123).

Крім того, витрати на продовольче забезпечення відповідача підтверджуються відповідною довідкою-розрахунком (а.с. 120).

Доводи відповідача, про те, що таке речове майно нею не використовувалось та продовольче забезпечення їй не надавалось, не можуть бути враховані судом, оскільки такі обставини не звільняють відповідача від обов`язку відшкодувати витрати на її забезпечення під час навчання.

На підставі п. 3 Порядку розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

Щодо вартості комунальних послуг і спожитих енергоносіїв, які підлягають відшкодуванню відповідачем, то їх розмір підтверджується відповідними розрахунками за 2014-2019 роки (а.с. 124-126).

Посилання відповідача на те, що за весь період навчання відповідачка не проживала у гуртожитку та не користувалась комунальними послугами, на думку суду, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог п. 6.23 Положення курсанти першого курсу (крім військовослужбовців Національної гвардії України) розміщуються в казармах (гуртожитках), курсанти наступних курсів проживають у гуртожитках, а відповідно до умов п. 2.1.4 договору від 01.09.2014 № 259 ХНУВС зобов`язувався забезпечити можливість користування особою бібліотеками, читальними залами, комп`ютерною технікою, об`єктами спортивно-оздоровчого, соціально-побутового та культурного призначення. Доказів того, що позивачем неналежно виконувались умови договору, у зв`язку з чим відповідачем ставилось питання про його розірвання, відповідачем суду надано не було.

Відповідач на час розгляду справи судом суму таких витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 58235,63 грн не відшкодувала, доказів на спростування наявності заборгованості не надала, підстав для відмови у вимогах позивача в цій частині у суду відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ в цій частині визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки при розгляді даної справи свідки не залучались, а експертизи не призначались та не проводились, підстави для стягнення з відповідача судових витрат на користь Харківського національного університету внутрішніх справ відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду або повернення позовної заяви - відмовити.

Адміністративний позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (пр-т Льва Ландау, 27, м. Харків, 61080, ) витрати, пов`язані з утриманням особи у вищому навчальному закладі, у розмірі 58235,63 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.03.2021.

Суддя А.Б. Діска