Справа № 353/1094/20
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/1094/20
Провадження № 2-а/353/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Байдюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Кітури Андрія Степановича, Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, який уточнив 28.12.2020 року шляхом заміни первісного відповідача - поліцейського Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на належного відповідача - поліцейського СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВПГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Кітуру Андрія Степановича, та залученням до участі у справі співвідповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції. Просив скасувати постанову серії БАБ № 252231 від 16.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що він керував транспортним засобом саморобним трактором, який не зареєстрований у встановленому законом порядку. Проте, він жодного правопорушення не вчиняв, оскільки керував мотоблоком марки «FORTE» серії НОМЕР_1 , який не відноситься до транспортних засобів, не потребує реєстрації та призначений для сільськогосподарських робіт. Також просив поновити йому процесуальний строк для звернення до адміністративного суду, пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.ч. 3, 4 ст. 257 КАС України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 01.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Тлумацького відділення поліції Коломиського відділу поліції старшого сержанта поліції Котури Андрія Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення було залишити без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 29.12.2020 року по справі проведено заміну первісного відповідача - поліцейського Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на належного відповідача поліцейського СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Кітуру Андрія Степановича, а також залучено до участі у справі співвідповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції. Крім цього, вказаною ухвалою судупоновлено позивачу пропущенний з поважних причин строк звернення до адміністративного суду, справу за адміністративним позовом прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Розгляд справи було призначено на 13 год. 00 хв. 21.01.2021 року.

16.01.2021 року від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов лист про необхідність заміни неналежного відповідача, оскільки є дві окремі, не підпорядковані одна одній, юридичні особи публічного права: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області та Департамент патрульної поліції, територіальним підрозділом якого є Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції. Оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 було складено поліцейським СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 , який не є працівником ні Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, ні Департаменту патрульної поліції, а Тлумацьке ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області не входить до складу структурних підрозділів Департаменту патрульної поліції. Вважав, що залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції є безпідставним.

У зв`язку з цим ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2021 року по справі проведено заміну первісного відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області (далі ГУНП в Івано-Франківській області).

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Перше судове засідання, після заміни відповідача, було призначено на 13 год. 00 хв. 05.02.2021 року. 04.02.2021 року на вимогу відповідача ГУНП в Івано-Франківській області, з метою своєчасної підготовки останнім відзиву по справі, було направлено на його адресу копію оскаржуваної постанови серії БАБ № 252231 від 16.11.2020 року. У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 05.03.2021 року. Згідно довідки заступника керівника апарату Тлумацького районного суду Івано-Фраківської області Риндич О.М. від 15.02.2021 року головуюча суддя по справі у період з 15.02.2021 року по 02.03.2021 року включно перебувала у частині щорічної основної відпустки.

18.02.2021 року від представника відповідача - ГУНП в Івано-Франківській області на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що 16.11.2020 року о 11 год. 25 хв. між населеними пунктами с. Новосілка та с. Золота Липа поліцейським СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Кітурою А.С. виявлено, що водій трактора ОСОБА_1 керував ним не маючи при собі посвідчення відповідної категорії (тракторист-машиніст) та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР. Поліцейський належним чином представився водію, проінформував про мету зупинки та просив пред`явити посвідчення відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Однак, позивач дані вимоги не виконав, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Позивачу було роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, заслухано його пояснення, розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено відповідну постанову. При цьому протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складався, оскільки розгляд вказаного правопорушення віднесений до компетенції Національної поліції. Тобто поліцейський є уповноваженою особою Національної поліції, яким на місці вчинення правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Розглядаючи справу поліцейський з`ясував всі обставини справи, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зазначає, що відповідно до технічної характеристики транспортний засіб «FORTE» є трактором (мінітрактором), а не мотоблоком. Мінітрактор, як менший за розміром та потужністю різновид тракторів підлягає обов`язковій реєстрації відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та п. 3 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних сільськогосподарських, дорожньобудівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою КМУ № 694 від 08.07.2009 року. Вище вказане також підтверджується постановою КМУ № 19 від 17.01.2019 року «Про внесення змін до деяких постанов КМУ, врегулювання процедур відомчої реєстрації тракторів та видача посвідчень тракториста-машиніста територіальними органами Держпродспоживслужби». Отже поліцейський правомірно та в межах своєї компетенції розглянув справу та виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Станом на день розгляду справи від відповідача - поліцейського СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старший сержанта поліції Кітури А.С. відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат та розгляд справи провести без його участі.

Відповідач поліцейський СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській областістарший сержант поліції Кітура А.С. в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача - ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Судом встановлено, що 16.11.2020 року поліцейським СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській областістаршим сержантом поліції Кітурою А.С. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 252231 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 510 грн. штрафу, з тих підстав, що ОСОБА_1 (позивач) 16.11.2020 року о 11 год. 05 хв. між населеними пунктами с. Новосілка та с. Золота Липа Тлумацького району Івано-Франківської області керував транспортним засобом (трактор саморобний), без номерного знака, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та яким водій ОСОБА_1 не мав права керувати, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 3).

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що до постанови не додано жодних доказів у справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 251 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте, поліціянтом при складанні постанови не були належним чином зібрані та досліджені докази, передбачені ст. 251 КУпАП.

До цього ж, відповідачі в судове засідання не з`явились та не долучили жодних належних та допустимих доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, оскаржувана постанова, в порушення ст. 283 КУпАП, не містить зазначення нормативного акта (пункту ПДР), що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а відривна квитанція не містить реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 30.1. Правил дорожнього руху передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху визначено: поняття водія - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл, тимчасовий талон, на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; поняття транспортного засобу - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання та механізмів; поняття механічного транспортного засобу - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до вимог пп. «а» та пп. «б» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі також: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.05.1993 року № 340 визначений порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами з визначенням відповідної категорії на право їх керування.

Згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача ГУНП в Івано-Франківській області в частині того, що позивач керував саме мінітрактором марки «FORTE», який підлягає обов`язковій реєстрації та керування яким вимагає посвідчення тракториста-машиніста. Зокрема, у оскаржуваній постанові в порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначено марку та модель транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, не вказано того, що це був саме мінітрактормарки «FORTE», а лише зазначено «саморобний трактор». При цьому, будь-яких належних та беззаперечних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, зібраних під час розгляду справи про адміністраитивне правопорушення, стосовно технічних характеристик механічного засобу марки «FORTE», який був виявлений поліцейським, відповідачами до матеріалів справи не додано та у оскаржуваній постанові не зазначено.

Проте, як зазначає позивач, 16.11.2020 року о 11 год. 05 хв. він не керував транспортним засобом (трактором саморобним), а використовував мотоблок марки «FORTE», який є засобом механізованої обробки грунту, тобто призначений для сільськогосподарських робіт. При цьому, мотоблок придбаний у магазині, має керівництво по експлуатації, не потребує державної реєстрації, номерних знаків та посвідчення водія відповідної категорії для управління мототрактором (а.с. 5).

При вказаних не з`ясованих обставинах, відсутності доказів про те, що мотоблок марки «FORTE» є саме транспортним засобом (саморобним трактором), сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки відсутні беззаперечні докази саме для встановлення факту керування ним транспортним засобом (саморобним трактором), що є обов`язковою складовою частиною об`єктивної сторони цього правопорушення.

Аналогічні обставини, в частині відсутності доказів керування ОСОБА_1 саме транспортним засобом, встановлені постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року, яка набрала законної сили 23.01.2021 року по справі № 353/1063/20 (а.с. 50-52).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ОСОБА_1 не є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення визначеним ч. 2 ст. 126 КУпАП і не може бути підданий адміністративній відповідальності за вказаною частиною 2 ст. 126 КУпАП, зважаючи на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до 4 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2020 року та 21.01.2021 року відповідачам було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву, всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Суд зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Однак, станом на день розгляду адміністративної справи жодних належних та допустимих доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вини позивача та на виконання вищевказаних ухвал суду на адресу суду від відповідачів не надходило. Отже, судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджено того, що позивач керував транспортним засобом (саморобним трактором), який не зареєстрований у встановленому законом порядку та яким позивач не мав права керувати.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надані суду належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а отже, поліцейський СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старший сержант поліції Кітура А.С., як суб`єкт владних повноважень, прийняв необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обстанин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 252231 від 16.11.2020 року, винесену поліцейським СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Кітурою А.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. слід скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збір у розмірі 420,40 грн. (а.с. 17), які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Івано-Франківській області.

На підставі наведеного, ч. 2 ст. 126, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-13, 72, 73, 77, 78, 132, 139, 162, 229, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 252231 від 16.11.2020 року, винесену поліцейським СРПП № 2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Кітурою Андрієм Степановичем (вул. Винниченка, 9, м. Тлумач Івано-Франківської області) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області (вул. А.Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна