Справа № 946/4338/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 946/4338/20
Головуючий в 1 інстанції: Бальжик О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Градовського Ю. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 липня 2020 року серії ДПО18 №677463, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, вказує на те, що, дійсно, перебував у транспортному засобі, який зупинили працівники поліції, однак, не за кермом, а на задньому пасажирському сидінні. Стверджує про те, що за кермом перебував його знайомий ОСОБА_2 , а тому нести відповідальність за дії іншої особи він не повинен.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року позов задоволено.

Суд скасував постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 677463 від 10.07.2020 року, винесену капралом поліції 2 взводу роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Поляковим І. О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення, саме позивачем, адміністративного правопорушення, а саме відеофіксації за допомогою технічних приладів або технічних засобів, пояснень свідків тощо, суб`єктом владних повноважень не надано.

Натомість, як відзначив суд, наявні пояснення самого позивача, надані патрульним поліцейським при складанні постанови, а також показання свідків, які були допитані в судовому засіданні про неперебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Одеській області) подало апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, у доводах апеляції скаржник наполягає на порушенні позивачем п.19.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), що складається у пересуванні транспортного засобу в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар.

За поясненнями скаржника, обставини правопорушення підтверджується наданим відеозаписом з відеореєстратора, який зафіксував дату, час, місце правопорушення, автомобіль позивача із зображенням реєстраційного номеру. Відеозапис правопорушення не має ознак монтажу, ввівся безперервно, з моменту вчинення правопорушення до зупинки автомобіля.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

10.07.2020 року о 03:54 год. працівники УПП в Одеській області в м. Ізмаїл Одеської області на перехресті просп. Суворова та вул. Покровська виявили транспортний засіб «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар і тим самим порушував ПДР, а саме: вимоги п.19.1 «а» ПДР.

Наздогнавши даний автомобіль, працівники УПП в Одеській області зупинили його.

У даному транспортному засобі перебувало четверо осіб, в тому числі і позивач.

Позивача, у зв`язку з відмовою надавати працівникам УПП в Одеській області документи, передбачені п.2.1 ПДР, для їх перевірки, було доставлено до відділу поліції для прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

У подальшому, у відділі поліції, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував факт порушення ним ПДР, оскільки не перебував за кермом транспортного засобу, в момент вчинення адміністративного правопорушення, постановою від 10 липня 2020 року серії ДПО18 №677463, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами порушення позивачем вимог ПДР.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.

За правилами п.19.1 «а» ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У доводах апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ним доведено факт скоєння саме позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на підтвердження чого надано відеозапис, який відображає обставини, описані у спірній постанові.

Про необґрунтованість доводу УПП в Одеській області про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення свідчать, досліджені колегією суддів, зроблені ним відеозаписи, які відображають події на дорозі та у відділі поліції.

Так, з наданих відеозаписів IMG_6972 та XMYL5484 вбачається, що, дійсно, транспортний засіб «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 10 липня 2020 року о 03:54 год. на перехресті просп. Суворова та вул. Покровська рухався у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, що є порушенням вимог п.19.1 «а» ПДР.

Однак, відеозаписи IMG_6972 та XMYL5484 відображають події лише до зупинки транспортного засобу. Однак, з них неможливо встановити особу водія, який керував автомобілем у темну добу з вимкненим ближнім світлом фар.

Згідно інших відеозаписів видно, що відбувається розгляд справи у відділі поліції та прийняття постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, під час розгляду справи позивач заперечував факт керування транспортним засобом у момент вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Указані пояснення позивача підтверджується показами свідків, які були допитані судом першої інстанції.

Так, покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували 10 липня 2020 року о 03:54 год. в транспортному засобі «NISSAN PRIMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зводяться до того, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, в момент вчинення адміністративного правопорушення. Свідки стверджують про те, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статті 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування в адміністративних справах.

Частина 1 ст.76 КАС України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зазначити, що в силу вимог статті 251 КУпАП візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення ПДР.

Колегія суддів вважає, що суб`єкт владних повноважень не надав беззаперечних доказів вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а саме: фото- або відеозаписом правопорушення.

Як вже встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому вказаний доказ не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Про те, що суб`єкт владних повноважень повинен довести належними доказами, зокрема, фото або відеозаписом, скоєння водієм адміністративного правопорушення, зазначено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17).

Крім того, колегія суддів бажає зазначити, що за правилами п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками УПП в Одеській області порушено вимоги п.5 Інструкції №1026, оскільки після зупинки транспортного засобу відеозапис переривається та наступний відеозапис вже починається у відділі поліції.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення від 10 липня 2020 року серії ДПО18 №677463 за ч.2 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Ю. М. Градовський