Справа № 160/17576/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,-
30.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Нерухомим майном - нежитловим приміщенням - ангар літ. А"-1 (металевий) загальною площею 344,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позивач володіє на праві спільної сумісної власності разом із дружиною ОСОБА_2 . Позивач зауважив, що жоден з подружжя не надав відповідачу свою згоду на те, щоб бути платником даного податку. Також позивач звернув увагу, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом розглядався спір між тими самими сторонами стосовно іншого податкового повідомлення-рішення щодо сплати податку на нерухоме майно відмінного від земельної ділянки, яке стало підставою для винесення даного податкового повідомлення-рішення, яке оскаржується в даній справі.
31.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
26.01.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву. В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що обчислення сум грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно здійснюється податковим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких об`єкт нерухомості знаходиться у приватній власності позивача. Відповідач зазначив, що позивач уникає обов`язку сплати даного податку.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач є власником нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки: нежитлове приміщення - ангар літ. А"-1 (металевий) загальною площею 344,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності позивача на вказаний вище об`єкт нерухомого майна підтверджується копіями документів, які підтверджують право власності та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які містяться у матеріалах справи.
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 10.12.1978 року.
Вказане вище податкове повідомлення-рішення стосується зазначеного вище нерухомого майна позивача, відмінного від земельної ділянки.
23.11.2020 року Державна податкова служба України розглянула скаргу позивача від 17.09.2020 року та залишила оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 254/04-36-53-53 від 13.06.2019 року, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 8 474,54 грн., в тому числі за податковий період 2015 року-1 050,42 грн., 2016 року-2 372,92 грн., 2017 року-5 051,20 грн. - повністю;
14.02.2020 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного у правління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 254/04-36-53-53 від 13.06.2019 року, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 8 474,54 грн, в тому числі за податковий період 2015 року - 1 050,42 грн., 2016 року - 2 372,92 грн., 2017 року - 5 051,20 грн.
26.11.2020 року постановою Третього апеляційного адміністратвиного суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року в адміністративній справі №160/12506/19 залишено без змін.

Вирішуючи вказану позовну заяву по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюється статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п.266.1 ст.266 ПК України платники податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.266.2.1 ПК України).

У відповідності до п.266.3.1 та 266.3.2 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п.266.7.1 ПК України).

Судом встановлено, що нежитлове приміщення - ангар літ. А"-1 (металевий) загальною площею 344,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 позивач набув у спільну сумісну власність під час шлюбу з ОСОБА_2 (договір купівлі-продажу від 17.08.2004 року, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 20.01.2005 року), що підтверджується копію свідоцтва про шлюб від 10.12.1978 року, яка міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В матеріалах справи відсутні докази згоди співвласників нерухомого майна щодо позивача як платника податку та рішенням Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду по справі №160/12506/19, яке набрало законної сили, вже було розглянуто спір між тими самими сторонами стосовно правомірності нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінного від земельної ділянки, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідач приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення - ангар літ. А"-1 (металевий) загальною площею 344,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги підпункту 266.1.2. «б» пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, згідно якої визначено, що якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Аналогічну позицією займає Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 року по справі № 819/1622/16.

Судом відхиляються посилання відповідача про те, що вказаний об`єкт нерухомості згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить позивачу на праві приватної власності, оскільки згідно норм Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу (що має місце у даному випадку) належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, на чиє ім`я зареєстровано право власності.

Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Враховуючи те, що нежитлове приміщення - ангар літ. А"-1 (металевий) загальною площею 344,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності позивача та його дружини ОСОБА_2 та не поділено внатурі, і жодна з вказаних осіб не надали відповідачу свою згоду на те, щоб бути платником податку, суд доходить висновку, що повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0-0461 від 23.06.2020 року, яким нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, стосовно об`єкта нежитлової нерухомості є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Представником відповідача, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністратвиного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 28.12.2020 року, яка наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 139, 241 - 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0-0461 від 23.06.2020 року, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 7 185,91 грн., в тому числі за податковий період 2019 року - 7 185,91 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський