Справа № 640/4066/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м. Київ № 640/4066/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) визнання неправомірними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 64211756 від 20.01.2021;

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмила Іванівна про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 64211756 від 20.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови є неправомірними та підлягають скасуванню, позаяк останнім у встановлені строки оскаржено постанову Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції від 09.09.2020 № ЕАМ 3108999 до суду.

Ухвалою суду від 25.02.2021 звільнено позивача від сплати судового збору, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4066/21 та призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 05.03.2021.

01.03.2021 та 03.03.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та долучення до матеріалів справи копії матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64211756.

Позивач у судове засідання 05.03.2021 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засіданні 05.03.2021 не прибув, згідно заявлених клопотань від 01.03.2021 та 03.03.2021 просить справу розглянути без його участі.

Враховуючи неприбуття учасників справи у судове засідання, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 05.03.2021 замінено неналежного відповідача у справі - державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни на належного - Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.09.2020 сержантом поліції УПП в м. Києві Мартиненком С.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3108999 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 425,00 грн.

У вказаній постанові зафіксовано відмову ОСОБА_1 від отримання та підпису останньої.

19.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, у якій просив суд скасувати постанову інспектора 4 роти 3 батальйону УПП в м. Києві Мартиненка С.І. від 09.09.2020 серії ЕАМ № 3108999.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2020 № 758/11702/20 матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 передано на розгляд за підсутністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

13.11.2020 УПП у м. Києві завернулось до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про примусове виконання, у тому числі, і постанови від 09.09.2020 серії ЕАМ № 3108999.

20.01.2021 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Л.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ЕАМ № 3108999, виданої 09.09.2020 УПП у м. Києві, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Л.І. прийнято постанову, якою визначено для ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 195,30 грн.

Не погодившись з вказаними постановами державного виконавця, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону N 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Одночасно частиною четвертою вказаної статті Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Суть позовних вимог зводиться до того, що оскарження позивачем у встановлені строки постанови про накладення адміністративного стягнення виключає можливість відкриття виконавчого провадження з примусового виконання останньої.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на положення частин першої та другої статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими передбачено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Як уже було встановлено судом, позивач відмовився від отримання постанови від 09.09.2020 серії ЕАМ № 3108999.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Оскільки позивачем у встановлений законом строк в добровільному порядку не було штраф сплачено суму штрафу, ДПП УПП у м. Києві направив постанову на примусове виконання.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За змістом частин першої, другої статті 42 Закону N 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Враховуючи, що виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим частиною першою статті 4 Закону N 1404-VIII, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відкрито виконавче провадження ВП № 64211756 з примусового виконання постанови ЕАМ № 3108999, виданої 09.09.2020 УПП у м. Києві, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн.

При вирішенні даної справи суд враховує, що станом на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не володів інформацією щодо оскарження виконавчого документа у судовому порядку. Протилежного позивачем не доведено і матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів обізнаності відповідача про оскарження виконавчого документа боржником, в тому числі і доказів повідомлення позивачем органи поліції про оскарження постанови.

Суд також звертає увагу позивача, що пунктом 2 частини першої статті 34 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, боржник у виконавчому провадженні у разі оскарження в судовому порядку виконавчого документа, не позбавлений права ініціювати перед судом питання про зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законом N 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко