Справа № 344/14767/20
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/35/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції Кріцака Ігоря Михайловича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції Кріцака Ігоря Михайловича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 21 жовтня 2020 року інспектором Кріцаком І.М. було винесено постанову серії ЕАМ №3316290 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до загальної постанови, на думку інспектора, позивач о 03 годині 04 хвилини, рухаючись за кермом автомобіля «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору добу, чим порушив пункт 19.1.а. Правил дорожнього руху України. Зазначає, що обставини викладені інспектором у постанові Позивач не може ані підтвердити, ані спростити, оскільки ТЗ, яким він керував обладнений системою датчиків освітлення, а відповідно фари вмикаються автоматично. Згадана система працює справно, тож за ввімкнення фар Позивач не слідкував. Одночасно Позивач звертає увагу суду, що місце, де нібито було скоєне дане правопорушення, знаходиться поруч із домом, де проживає ОСОБА_1 . На даній ділянці дороги встановлено ліхтарі по обидві сторони, які забезпечують хороше освітлення навіть у темну пору доби. Також Позивач звертає увагу на те, що свою провину на місці розгляду справи він не визнав, причетність до даного адміністративного правопорушення не підтверджував. Інспектором в свою чергу жодних доказів вини ОСОБА_1 надано не було. Фактичного розгляду справи проведено не було. З жодними доказами, які лягли в основу рішення прийнятого інспектором Позивач ознайомлений не був. Інспектором було проведено формальний розгляд справи, не було вивчено жодних доказів правопорушення, не було забезпечено можливості реалізувати свої процесуальні права як учасника відповідного провадження. Врховуючи зазначене, факт того, що працівник поліції який виніс постанову ЕАМ №3316290, не провів розгляду справи по суті, не роз`яснював Позивачу його права, не запропонував скористатись безкоштовною правовою допомогою, а навпаки одразу виніс постанову свідчить про неможливість неупередженого розгляду справи, як того вимагає чинне законодавство. Зазначені дії інпектора Позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процессуального права, такою, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано до суду відзиви на позовну заяву, який обгрунтовує тим, що 21.10.2020 року Відповідач зі своїм напарником під час патрулювання території м.Івано-Франківська помітив транспортний засіб -Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 (далі - ТЗ), водій якого керував ТЗ в якому не працювало ближнє світло фар у темну пору доби. Інспектор підійшов до ТЗ Позивача, представився та проінформував водія про те, що ним порушено вимоги п.19.1 а ПДР України. Інспектор пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених п.п. «а», «б», «ґ» п. 2.1 ПДР. Відповідач оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 інспектором роти № 1 взводу №1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП, лейтенантом поліції Кріцак І.М. Після оголошення про початок розгляду справи Інспектор зачитав Позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, Інспектором після розгляду адміністративної справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ3316290 від 21.10.2020 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. та оголошено її зміст. Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, зміст позовної заяви зводиться до відсутності посилань у постанові на нагрудну камеру поліцейського, як доказ порушення та посилання на рішення судів. Позовна вимога у вказаній позовній заяві вказана як - скасувати постанову інспектора. До матеріалів позову у подальшому додано фіктивний акт про обсяг наданої правової допомоги без підписів сторін, загальний-типовий договір про надання правової допомоги на загальну суму витрат 18 000 грн. Крім того зазначає, що позивач, у порушення ч.4 ст.134 КАС, не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат. Відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору і що такі витрати взагалі були реальними та фактичними. Предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складених процесуальних документів звелась до написання позовної заяви здебільшого як приклади розгляду судами адміністративних справ. Відтак витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000 грн. не відповідають складності справи, та санкції статті КУпАП за якою позивача було притягнуто до відповідальності 425 грн. Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, а дії Інспектора законними.

22.02.2021 року позивачем подано до суду клопотання про розподіл судових витрат по справі, а саме просив суд стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 18000,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явися, у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що просить справу розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 2 ст. 122 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановлено, що 21.10.2020 року інспектор рядовий поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Кріцак І.М. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3316290, у якій зазначено, що 21.10.2020 року о 03:04 годині водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківську, по вул.Хоткевича 167 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1.а ПДР - Порушення водіями ТЗ використання світлових приладів в темну пору доби в умовах недостатньої видимості, в тунелях. Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Ч.2. ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В позові позивач зазначив, що транспортний засіб, яким він керував обладнений системою датчиків освітлення, а відповідно фари вмикаються автоматично.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем правил ПДР, оскільки наданий відеозапис не містить фіксації факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАМ№ 3316290 від 21.10.2020 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст.134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

16.10.2020 року між адвокатом Вадюк В.І. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №2-16/10/20.

Пункт 4.1 вказаного договору визначає, порядок здійснення розрахунків за надання правової допомоги, що надається адвокатом клієнту, визначається умовами Додаткової угоди №1 від 16.10.2020 року.

Відповідно до п.1.4 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №2-16/10/20 від 16.10.2020 року за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується кожною стороною. В акті вказується кількість, обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість.

Згідно пункту 1.7. зазначеної додаткової угоди вбачається, що в акті, зазначеному в пункті 1.4. Договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту.

Перелік та вартість послуг за договором №2-16/10/20 від 16.10.2020 року визначено в акті від 11.02.2021 року про обсяг наданої правової допомоги за договором №2-16/10/20 від 16.10.2020 року.

Згідно з актом від 11.02.2021 року про обсяг наданої правової допомоги за договором №2-16/10/20 від 16.10.2020 року такі становлять 18 000,00 грн., а саме: усна консультація (кваліфікаця спірних правовідносин, попередня правова позиція) - 2 години; підготовка адмністративного позову щодо оскарження постанови БАБ №253640 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правлопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху від 09.10.2020 року - 3 години; підготовка листа, з усуненням недоліків, підготовка клопотання про заміну відповідача - 0,5 грн.; підготовка клопотання про розподіл судових витрат, підготовка клопотання про розгляд справи без участі сторін - 0,5 години.

Із зазначеного акту вбачається, що адвокатом витрачено часу: 6 (шість) годин, що в грошовому еквіваленті складає: 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень, виходячи з розрахунку: вартість 1 (однієї) години становить 50 (п`ятдесят) відсотків установленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на момент отримання Клієнтом рахунку. Розмір мінімальної заробітної плати на момент отримання Клієнтом рахунку становить 6000,00 гривень, виходячи з відповідного розрахунку (6000,00 *0,50 = 3000,00) вартість однієї години становить 3000,00 гривень. Кількість годин витрачених станом на 11.02.2021 становить 6 (шість) годин, відповідно до розрахунку, вартість витраченого часу на роботи (послуги) складає: 3000,00 * 6 - 18 000,00 гривень (вісімнадцять тисяч) гривень. Загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ становить: 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень.

Таким чином позивачем надано до суду докази щодо обсягу наданих послуг, а саме акт від 11.02.2021 року про обсяг наданої правової допомоги за договором №2-16/10/20 від 16.10.2020 року.

Як вбачається із зазначеного договору та акту адвокатом Вадюк В.І. надавалась правова допомога щодо підготовки адміністративного позову щодо оскарження постанови БАБ №253640 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху від 09.10.2020 року в той же час, позивач звернувся до суду із позовною заявою про оскарження постанови серії ЕАМ№ 3316290 від 21.10.2020 року. Відтак, суд приходить до переконання, що не підлягає до задоволення стягнення з відповідача на користь позивача витрати адвоката пов`язані із підготовкою адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до преконання про наявність підстав для відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції Кріцака Ігоря Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3316290 від 21.10.2020 року винесену інспектором Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Кріцаком Ігорем Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 - 454 (чотириста п"ятдесят чотири) гривні 40 копійок сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, вулиця Федора Ернеста, буд.3, .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова