Справа № 160/16787/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 2702,72 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Навчальному центрі Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ). За час проходження служби був забезпечений всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. За систематичне невиконання умов контракту відповідач був звільнений з військової служби. На момент звільнення за відповідачем рахувалось речове майно на загальну суму 9537,22 грн., яке останнім частково погашено в розмірі 6834,50 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2702,72 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми заборгованості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду 26.02.2021 від відповідача повернувся поштовий конверт з ухвалою суду від 21.12.2020 про відкриття провадження у справі, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд зазначає, що ухвала суду від 21.12.2020 з відповідними додатками направлялась на адресу, яка зазначена в позовній заяві та відповідає даним, вказаним у паспорті відповідача.
Відповідно до п.4 ч.6 ст.251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Частиною 11 ст.126 КАС України передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Відповідачем у встановлений судом строк, відзив на позов, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, а тому суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами та доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 01.03.2019 №50 по стройовій частині солдата ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу Навчального центру та всі види забезпечення.
Відповідач 01.03.2019, відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Навчального центру Національної гвардії України про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України осіб рядового складу строком на 3 роки.
Наказом начальника Навчального центру від 01.03.2019 №11 по особовому складу, відповідача зараховано на військову службу за контрактом.
Відповідно до накладної №241 від 01.03.2019 відповідачу видано речове майно. Таким чином, відповідач на період проходження військової служби був забезпечений всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, відповідно до наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 28.12.2019 №78 по особовому складу з відповідачем розірвано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п.п. «ж» пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 02.01.2020 №1 с/ч відповідача виключено із списків військовослужбовців військової служби за контрактом та направлено для проходження строкової військової служби.
В подальшому, відповідно до наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 16.11.2020 №226 по стройовій часті, відповідача з 13.11.2020 виключено із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії Українці всіх видів забезпечення.
На момент виключення із списків військовослужбовців військової служби за контрактом, згідно довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна №1486 від 28.12.2019 за відповідачем, рахувалось речове майно на загальну суму 9537,22 грн.
Після звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії України і всіх видів забезпечення, відповідач частково погасив заборгованість в сумі 6834,50 грн., підтверджується Довідкою - розрахунок №1488 від 28.12.2019.
Як зазначає, позивач заборгованість в розмірі 2702,72 грн., станом на дату звернення з даним позовом до суду, залишилась не погашеною.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України від 25.03.1992 №2232 «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011 від 20.12.1991 (далі - Закон №2011).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Абзацами 1-2 частини 1 статті 9-1 Закону №2011 передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України "Про Національну гвардію України" від 13.03.2014 №876 (далі - Закон №876) визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ(стаття 5 Закону №876).
Згідно з положеннями статті 22 Закону №876 встановлено, що фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.
Відповідно до абзацу 1 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції №475 у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем з відшкодування залишкової вартості речового забезпечення в розмірі 2702,72 грн
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки під час розгляду цієї справи, позивач витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не поніс, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 2702,72 грн.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська