Справа № 520/18908/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 р. № 520/18908/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан свободи, Держпром, 3 під`їзд) про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати дії посадових та службових осіб Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Харкові неправомірними;

- визнати незаконним та скасувати рішення № 3212 від 24.07.2020р. відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати органи Пенсійного фонду України зробити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 ;

- призначити ОСОБА_1 на підставі донарахованого страхового стажу соціальну пенсію з дня встановлення інвалідності.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення № 3212 від 24.07.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що порушує право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем надано через канцелярію суду відзив на позов, в якому останній вказав що на підставі наданих документів позивачем та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення складає 8 років 7 місяців 8 днів. Що стосується періоду, коли позивач здійснював підприємницьку діяльність, був зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідач вказав, що ним зараховано позивачу до страхового 3 роки 2 місяці, а саме - з 01.11.2000 року по 31.12.2003 року, що відображено у розрахунку стажу. Страховий стаж набутий після 01.01.2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До 10.09.2014 у позивача відсутня сплата страхових внесків, це відображено у даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - Індивідуальні відомості про застраховану особу, у зв`язку із чим, у позивача не достатньо страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

Позивач надав через канцелярію суду відповідь на відзив, в якій підтримав вимоги та доводи заявленого позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом II групи інвалідності з 02.06.2020, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА №993902.

З позовної заяви встановлено, що позивач 22 липня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності з відповідним пакетом документів.

28 жовтня 2020 року позивач звернувся із запитом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові, в якому просив надати обґрунтовану відповідь про призначення/не призначення йому соціальної пенсії як інваліду II в строк згідно діючого законодавства України.

Листом від 05 листопада 2020 року №2000-0218-8/87505 відділ обслуговування громадян №17 надіслав на адресу позивача рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 3212 від 24.07.2020, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Своє рішення суб`єкт владних повноважень мотивував недостатністю у ОСОБА_1 страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, вважаючи спірне рішення протиправним, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Статтею 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Положеннями частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Системно аналізуючи вищевказані норми права, суд дійшов висновку, що страховий стаж за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку обраховується на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Згідно пункту "б" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності позивачем.

Положеннями статті 1 Закону України статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Водночас, відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.10.2005 №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Так, судом з довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 14.07.2020 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 в період з 01.11.2000 до 30.09.2008 застосовував фіксовану ставку прибуткового податку шляхом придбання фіксованого патенту.

У зв`язку із викладеним вище, позивач вважає, що відповідач незаконно не зарахував до страхового стажу 4 роки 9 місяців, а саме з 01.01.2004 по 30.09.2008, а тому з урахуванням визнаного відповідачем страхового стажу, а саме 8 років 7 місяців 8 днів, загальний страховий стаж позивача на час настання інвалідності становить 13 років 4 місяці 8 днів, відтак на думку, ОСОБА_1 у нього наявний стаж визначений положеннями ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії по інвалідності.

З приводу вищевказаного твердження позивача, суд зазначає наступне.

Так, згідно свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що внесено запис 02.10.2000 у журнал обліку реєстраційних справ за №04058870Ф0050933.

Згідно повідомлення №04-13-10/6067, 06 лютого 2015 року внесено запис №4053020 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , НОМЕР_1 .

Згідно довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області вбачається, що ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2004 до 30.06.2006 сплачував страхові внески (єдиний внесок).

Таким чином, період здійснення позивачем підприємницької діяльності у період з 2004 року по 2006 рік включно мав бути врахований до страхового стажу позивача під час розгляду його заяви про призначення пенсії по інвалідності.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови зарахувати до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з діяльності з 2004 року по 2006 рік включно, є протиправними, а прийняте за результатами таких дій рішення №3212 від 24.07.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є незаконним, та як наслідок підлягає скасуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначені вище норми права, суд вважає, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 2004 року по 2006 рік включно.

Щодо періоду ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 2007 року по 2008 рік, суд зазначає, що даний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки відсутні належні та допустимі докази в підтвердження сплати фіксованої ставки прибуткового податку.

Отже, враховуючи відсутність доказів сплати позивачем в період з 2007 року по 2008 рік фіксованої ставки прибуткового податку, а також відсутність доказів сплати позивачем обов`язкових страхових внесків, сплата яких є передумовою для виникнення у позивача права на пенсію, у ОСОБА_1 не виникло права на зарахування даного періоду до загального страхового стажу, відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про призначення ОСОБА_1 на підставі донарахованого страхового стажу соціальної пенсії з дня встановлення інвалідності, суд зазначає, дана вимога є передчасною та спрямована на майбутню, оскільки наразі у суду немає підстав вважати, що при зарахуванні страхового стажу в період з 2004 року по 2006 рік включно, Пенсійним органом буде порушуватись право позивача на призначення пенсії по інвалідності, в разі наявності відповідної кількості років страхового стажу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан свободи, Держпром, 3 під`їзд) про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області неправомірними щодо не зарахування до страхового стажу період підприємницької діяльності ОСОБА_1 в період з 2004 року по 2006 рік включно.

Визнати незаконним та скасувати рішення №3212 від 24.07.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 2004 року по 2006 рік включно.

В інший частині задоволення позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.