Справа № 640/15996/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Київ № 640/15996/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКиєво-Святошинської районної державної адміністрації
проскасування висновку від 08.07.2020,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач) про:

скасування висновку від 08.07.2020 №17-05/77 Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації;

зобов`язання Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою, складений відповідачем відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України із наведенням незаконних та необґрунтованих підстав, є таким, що прийнято відповідачем не у відповідності до норм чинного законодавства, необґрунтовано, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач станом на момент прийняття рішення у справі будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.12.2019 звернувся з клопотанням до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,232 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області, в межах населеного пункту.

Сектор містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації звернувся до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради із запитом від 04.06.2020 №17-05/62 про підтвердження або спростування факту не надання мотивованої відмови щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна), за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 08.07.2020 №17-05/77 Сектор містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації повідомив ТОВ «Ленд ІКС» щодо надання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна), за адресою: АДРЕСА_1 , що за інформацією Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради клопотання ОСОБА_1 чотири рази розглядалось на засіданнях профільної депутатської комісії та пленарних засіданнях Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Стосовно даних клопотань були прийняті рішення про відмову у наданні дозволу а розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Сектор містобудування та архітектури не уповноважений робити заключення з приводу законності прийняття даних рішень.

Сектором містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийнято рішення про відмову у погодженні даного проекту землеустрою, відповідно до п. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з таким висновком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - у розмірі не більше 0,25 гектара; у селищах - у розмірі не більше 0,15 гектара.

Органом, уповноваженого здійснювати розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населених пунктів, є відповідна сільська, селищна, міська рада, до якої подається заява про безоплатне надання земельної ділянки у власність з відповідними документами.

Згідно частинами сьомою - дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною другою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частини п`ятої статті 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 Земельного кодексу України).

Частиною сьомою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно частиною восьмою статті 186-1 Земельного кодексу України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

З наведених положень законодавства вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, які, в свою чергу, зобов`язані надати/надіслати розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на норми законодавства. При цьому, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законодавства, документації із землеустрою або містобудівній документації; при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій».

Проте, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав жодних пояснень та доказів, якими б підтверджувалося надання чи надіслання розробнику своїх висновків про погодження або про відмову в такому погодженні наданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу з обов`язковим посиланням на норми законодавства, як і відсутні докази складення передбачених в обов`язковому порядку висновків в межах спірних відносин.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Щодо необхідності у наявності у проекті землеустрою рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 ЗК. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, окрім всіх перелічених документів, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

Тобто згідно цієї норми законодавцем допускаються випадки коли проект землеустрою може і не містити рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді проекту землеустрою, було відмовлено в його погодженні без складення висновку, де зазначено підставу - відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте, відповідачем не враховано факту, що проект землеустрою за певних умов передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України може розроблятись і без рішення сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, відмова в погодженні проекту землеустрою не містить посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, відповідачем не доведено належними доказами невідповідність проекту позивача документації із землеустрою або містобудівній документації.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач, відмовивши позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки спірним листом від 08 липня 2020 року №17-05/77, порушив законодавчо встановлений порядок прийняття відповідного рішення, яке полягає у не наданні своїх висновків про погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині скасування висновку від 08.07.2020 №17-05/77 Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

У той же час, для належного захисту порушених прав позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яку викладено у листі №17-05/77 від 08 липня 2020 року Сектору містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА.

Тобто, відмова відповідача у погодженні проекту землеустрою має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов`язків позивача, який позбавлений у даному випадку можливості на затвердження проекту землеустрою, а його не погодження має певні правові наслідки для позивача як для суб`єкта земельних правовідносин.

З урахуванням наведеного, з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути у встановленому законодавством порядку, зокрема, шляхом прийняття висновку про погодження або відмову у погодженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80грн. з бюджетних асигнувань Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами 1 - 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів в суді ОСОБА_1 здійснював адвокат Петиченко Ілля Вікторович.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №13/07 від 13.07.2020 Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі за позовом Клієнта до Києво-Святошинської районної державної адміністрації про скасування рішення №17-05/77 від 08.07.2020 Відділу містобудування, та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4.4 вказаного Договору Адвокат виставляє Клієнту рахунок із зазначенням вартості наданих послуг. Сплачуючи рахунок, Клієнт підтверджує, що послуги, які він отримав відповідно до Договору, надані в договірному обсязі і належної якості.

Відповідно до Рахунку №1 від 14.07.2020, адвокатом ОСОБА_2 надані наступні послуги: надання консультації - 750,00грн.; складання та направлення позовної заяви - 2250,00грн., всього 3000,00грн.

Оплата вказаних послуг підтверджується квитанцією від 14.07.2020 №0.0..1.

Відповідно до Детального опису наданих адвокатом послуг та здійснення позивачем витрат, адвокатом також надано послугу - складання заяви про забезпечення позову у справі №640/15996/20 - 1500,00грн.

Оплата вказаних послуг підтверджується квитанцією від 16.07.2020 №0.0..1 на суму 1500,00грн.

Отже, оскільки в матеріалах справи міститься документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу та наявні документи, що підтверджують статус адвоката, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00грн.

Крім того, позивачем подано до суду клопотання про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, отже, на підставі ч. 2 ст. 14 та ч. 1 ст. 382 КАС України суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення та зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яку викладено у листі №17-05/77 від 08 липня 2020 року Сектору містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

3. Зобов`язати Києво-Святошинську районну державну адміністрацію (м. Київ, 03115, проспект Перемоги, 126, ) повторно розглянути у встановленому законодавством порядку, зокрема, шляхом прийняття висновку про погодження або відмову у погодженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської районної державної адміністрації (м. Київ, 03115, проспект Перемоги. 126, ) у розмірі 840,80грн.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської районної державної адміністрації (м. Київ, 03115, проспект Перемоги. 126, ) у розмірі 4500,00грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень).

6. Встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення та зобов`язати Києво-Святошинську районну державну адміністрацію (м. Київ, 03115, проспект Перемоги, 126, ) подати до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів з дати набрання законної сили рішенням суду звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін