Справа № 140/11962/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11962/20 пров. № А/857/6/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Філюка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року (прийняте у м. Луцьку суддею Димарчук Т.М.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/11962/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції (далі - ГУ НП) у Волинській області від 06 липня 2020 року № 1278/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції (далі - Старовижівське ВП Ратнівського ВП) ГУ НП у Волинській області»;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Волинській області від 08 липня 2020 року № 203 о/с «По особовому складу» в частині звільнення його зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити його на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області з 08.07.2020;

- стягнути з ГУ НП у Волинській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за змістом оскаржуваного наказу його звільнено зі служби в Національній поліції України за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за те, що нібито він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням, стягнення за яке накладається судом за наслідками розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення. Проте, як на час складання висновку службового розслідування, винесення оскаржуваних наказів, так і на час подання ним цього позову, постанова суду, яка б підтверджувала його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП, була відсутня. Відтак, висновки відповідача про наявність підстав, вказаних у спірному наказі, є передчасними та помилковими. Адже сам по собі факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не може бути безумовною підставою для таких висновків, оскільки в кожному конкретному випадку вина особи у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути у визначеному порядку встановлена та доведена, чого в цьому випадку не було. Тому й висновки службового розслідування, що передувало звільненню з посади, не містять доказів встановленого факту наявності причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та будь-якими його неправомірними діями. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для звільнення його зі служби в Національній поліції України саме по причині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відтак, висновки відповідача про те, що в ході службового розслідування встановлено наявність в його діянні складу дисциплінарного проступку, який полягає у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є помилковим та не грунтуються на належних і допустимих доказах.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясував обставини в справі, що мають значення, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви, зокрема тим, що його звільнено зі служби за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, проте законом встановлено чіткий порядок встановлення або спростування наявності стану алкогольного сп`яніння в особи під час керування транспортним засобом - розгляд справи про відповідне адміністративне правопорушення суддею та винесення постанови суду. Але, як на час складання висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів, так і на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, постанова суду, яка б підтверджувала мою вину у вчиненні вказаного правопорушення, була відсутня. А сам по собі факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не може бути безумовною підставою для таких висновків, оскільки в кожному конкретному випадку вина особи у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути встановлена та доведена у визначеному законом порядку, чого в цьому випадку не було.

Тому й висновки службового розслідування, що передувало його звільненню, не містять доказів встановленого факту наявності причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначене службове розслідування, та будь-якими його неправомірними діями. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для звільнення його зі служби в Національній поліції України саме по причині керування мною транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, суд першої інстанції, мотивуючи оскаржуване рішення, безпідставно взяв до уваги доводи відповідача щодо наявності у нього 11.06.2020 ознак алкогольного сп`яніння та його відмову пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння нібито у встановленому законом порядку. Проте, постановою Камінь-Каширського суду Волинської області від 23.10.2020 у справі № 168/426/20 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього за частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відсутність у нього таких ознак, позаяк такі не зазначені в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення, а тому й підстав для проведення огляду його як водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в поліцейського не було. Також у цій справі було встановлено незаконність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а всі додані до нього документи визнано недопустимими доказами. У зв`язку з цим провадження у справі було закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, висновки суду першої інстанції про наявність підстав, вказаних у наказі про його звільнення та висновку службового розслідування, були передчасними та помилковими, при тому, що інші підстави його звільнення ні відповідачем у службовому розслідуванні, ні судом першої інстанції у цій справі не розглядались.

За змістом оспорюваного судового рішення суду першої інстанції та спірного наказу його звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що полягало в недотриманні норм законодавства, які регламентують діяльність поліції; проте, ці норми носять загальний характер і визначають обов`язки та правила поведінки поліцейських. А для констатації факту порушення таких норм необхідно вказати на конкретні дії чи бездіяльність, що призвели до їх порушення, чого зроблено ні відповідачем ні судом першої інстанції в цій справі не було, зокрема, не наведено достовірно встановлених обставин вчинення ним конкретних дій чи бездіяльності, що містять ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання ним службових обов`язків.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, наказом ГУ НП у Волинській області від 18.05.2016 № 99 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області; спеціальне звання позивача - капітан поліції.

11.06.2020 під час проведення заходів, з метою виявлення порушень транспортної дисципліни серед поліцейських, мобільною групою за порушення п. 2.3в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) (невикористання водієм ременів безпеки) зупинено автомобіль марки «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, при перевірці документів у якого було встановлено, що останній керує вказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. З метою перевірки стану ОСОБА_1 поліцейські запропонували йому пройти на місці огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager-Alkotest» та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. У зв`язку з цим на місці події стосовно ОСОБА_1 за фактом порушення ним пункту 2.5 ПДР України працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, а також за фактом порушення пункту 2.3в ПДР України щодо ОСОБА_1 винесено постанову за частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

З огляду на зазначене, наказом ГУ НП у Волинській області від 18.06.2020 № 790 «Про призначення та проведення службового розслідування» за фактом можливого порушення службової дисципліни старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_1 , що виразилося в оформленні щодо останнього 11.06.2020 адміністративного протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП (керування автотранспортом в стані алкогольного сп`яніння), а також з інших питань, відповідно до вимог статтей 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, призначено службове розслідування (а.с. 32).

Службовим розслідуванням встановлено, що під час патрулювання на службовому автомобілі 11.06.2020 близько 21.30 в смт. Стара Вижівка по вулиці Соборності було помічено автомобіль марки «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , водій якого не використовував ремені безпеки. При перевірці водія вказаного автомобіля було встановлено, що ним є старший дільничний офіцер поліції СП Старовижівського ВП капітан поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було встановлено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ); останній знаходився в позаробочий час, у форменому одязі, без знаків розрізнення, без вогнепальної зброї та спецзасобів. Під час спілкування з ОСОБА_1 у поліцейських виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так як поведінка його не відповідала обстановці, був відчутний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніле обличчя, нечітка хода.

З метою перевірки стану ОСОБА_1 поліцейськими запропоновано йому пройти на місці огляд на стан сп`яніння, за допомогою приладу «Drager-Alkotest» та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. У зв`язку з цим, на місці події відносно ОСОБА_1 за фактом порушення пункту 2.5 ПДР України працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228387 від 11.06.2020 за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).

Також, за фактом порушення п. 2.3в ПДР України на ОСОБА_1 винесено постанову серії БАА № 075127 від 11.06.2020 за частиною п`ятою статті 121 КУпАП (порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами), згідно якої накладено штраф в розмірі 51 грн. Від написання пояснення та підпису під час складання протоколу ОСОБА_1 відмовився.

При складанні працівником поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння були присутні свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в поясненнях вказали, що на вимогу працівника поліції, водій відмовився пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку.

02.07.2020 начальник ГУ НП у Волинській області затвердив висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_1 , в якому вказав, що на підставі викладеного у висновку, за порушення службової дисципліни, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції, невиконання обов`язків поліцейського, встановлених пунктами 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу 2, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимог пункту 2.5 ПДР, нехтуванні вимогами керівних вказівок Національної поліції України та ГУ НП у Волинській області щодо дотримання належної транспортної дисципліни працівниками поліції, які керують службовими та приватними транспортними засобами, що виразилося у вчинені дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), і як наслідок призвело до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплено статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», недотримання професійно-етичних норм поведінки та дискредитації діяльності поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Старовижівського ВП поліції Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с. 33 - 40).

Відповідно до цього пунктом 1 наказу ГУНП у Волинській області від 06.07.2020 за № 1278/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області» за порушення службової дисципліни, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції, невиконання обов`язків поліцейського встановлених пунктами 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу 2, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимог пункту 2.5 ПДР, нехтуванні вимогами керівних вказівок Національної поліції України та ГУ НП у Волинській області, щодо дотримання належної транспортної дисципліни працівниками поліції, які керують службовими та приватними транспортними засобами, що виразилося у вчинені дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), і як наслідок призвело до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплено статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», недотримання професійно-етичних норм поведінки та дискредитації діяльності поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 9 - 10).

Наказом ГУНП у Волинській області від 08.07.2020 № 203 о/с «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 08.07.2020.

З цими наказами позивач був ознайомлений відповідно 06.07.2020 та 08.07.2020, що підтверджується його підписами.

Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач оскаржив їх до суду.

У ході судового розгляду справи було встановлено таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про Національну поліції», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Статут).

Згідно з статтею 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 12 Статуту дисциплінарний проступок визначений як протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

А згідно зі статтею 19 Статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами першою, дев`ятою статті 20 Статуту визначено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Також відповідно до частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

07.11.2015 ОСОБА_1 склав Присягу працівника поліції на вірність Українському народові 07.11.2015 (а.с. 41).

Також ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис із вказівкою ГУ НП у Волинській області № 2589/01/12/6-2019 від 09.10.2019 «Про посилення дотримання підлеглими працівниками службової та транспортної дисципліни», вказівкою Національної поліції України та ГУНП у Волинській області щодо вжиття жорстких заходів реагування до поліцейських, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння у вигляді безальтернативного звільнення зі служби в поліції (а.с. 46).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У ході судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що на виконання доручення Голови Національної поліції України № 3384/01/12-2017 від 03.04.2017, наказу ГУ НП у Волинській області від 24.01.2020 № 119 «Про організацію діяльності постійно діючих мобільних груп з контролю за станом дотримання поліцейськими ГУ НП у Волинській області службової дисципліни та законності, запобігання надзвичайних подій за їх участю» та наказу ГУ НП у Волинській області від 30.01.2019 № 95 «Про організацію діяльності постійно діючих мобільних груп з контролю за станом дотримання заходів безпеки дорожнього руху на службовому автотранспорті», 11.06.2020 мобільною групою в складі заступника начальника управління - начальника відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення ГУ НП у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_3 , заступника начальника управління - начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 здійснювалось відпрацювання території Волинської області, з метою виявлення порушень транспортної дисципліни серед поліцейських, на службовому автомобілі марки «Isuzu D-Max», н.з. НОМЕР_3 .

У ході патрулювання на службовому автомобілі 11.06.2020 близько 21.30 в смт. Стара Вижівка по вулиці Соборності, Старовижівського району, Волинської області було помічено автомобіль марки «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , водій якого не використовував ремені безпеки.

При перевірці водія цього автомобіля було встановлено, що ним є старший дільничний офіцер поліції СП Старовижівського ВП капітан поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, було встановлено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 ). ОСОБА_1 знаходився в поза робочий час у форменному одязі, без знаків розрізнення, без вогнепальної зброї та спецзасобів. Під час спілкування з останнім у поліцейських виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так як поведінка його не відповідала обстановці, був відчутний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніле обличчя, нечітка хода.

З метою перевірки стану ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано йому пройти на місці огляд на стан сп`яніння, за допомогою приладу «Drager-Alkotest» та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. У зв`язку з цим на місці події відносно ОСОБА_1 , за фактом порушення пункту 2.5 ПДР України працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 228387 від 11.06.2020 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Частиною першою статті 130 КУпАП визначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При складанні цього протоколу були присутні два свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в поясненнях вказали, що на вимогу працівника поліції водій відмовився пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку. Автомобіль марки «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 не вилучався.

Вказане підтверджується рапортом заступника начальника управління - начальника ВІОС УКЗ ГУ НП у Волинській області підполковника поліції Ткачука О.Ф., поясненнями заступника начальника управління - начальника ВОДГР УПД ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 та поліцейського СРПП № 2 Луцького РВП Луцького ВП ГУ НП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , які були опитані в ході проведення службового розслідування.

Також факт відмови позивача від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписами з портативного відеореєстратора (боді-камери), поясненнями щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та іншими документами.

Для прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства матеріали адміністративного провадження, складені відносно ОСОБА_1 надіслано до Старовижівського районного суду у Волинській області. На час проведення службового розслідування рішення за адміністративними матеріалами судом прийнято не було.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статтю 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункти 1, 2, 3, 4, 6 частини частини третьої статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаци перший, другий пункту 1 розділу 2, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимоги пункту 2.5 ПДР, знехтував вимогами керівних вказівок Національної поліції України та ГУ НП у Волинській області щодо дотримання належної транспортної дисципліни працівниками поліції, які керують службовими та приватними транспортними засобами, тобто скоїв вчинок, який дискредитує звання поліцейського Національної поліції України, негативно впливає на імідж та репутацію Національної поліції України.

Водночас суд вважав безпідставними доводи позивача щодо посилань, як на підставу протиправного винесення оскаржуваних наказів відсутність постанови суду, яка б підтверджувала його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

За змістом оскаржуваного наказу позивача звільнено саме за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні ним службової дисципліни, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, невиконанні вказівки ГУ НП у Волинській області № 2589/01/12/6-2019 від 09.10.2019 «Про посилення дотримання підлеглими працівниками службової та транспортної дисципліни» та вказівки Національної поліції України та ГУНП у Волинській області щодо вжиття жорстких заходів реагування до поліцейських, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння у вигляді безальтернативного звільнення зі служби в поліції, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, що визначені Законом України «Про Національну поліцію», Статутом, Правилами етичної поведінки поліцейських та Присягою працівника поліції і є окремою підставою для звільнення поліцейського, проте ніяк не пов`язане з вирішенням вказаної вище адміністративної справи. Вказане порушення є наслідком особистої недисциплінованості позивача та ігнорування ним вимог чинного законодавства, свідомого вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

При вирішенні справи суд врахував правову позицію, висвітлену у рішенні Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 824/355/17-а згідно з якою звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Погоджуючись із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що доводи апелянта про те, що як на час складання висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів, так і на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, постанова суду, яка б підтверджувала мою вину у вчиненні вказаного правопорушення, була відсутня, є безпідставними, як і покликання на постанову Камінь-Каширського суду Волинської області від 23.10.2020 у справі № 168/426/20 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього за частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відсутність у нього таких ознак, позаяк такі не зазначені в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення, а тому й підстав для проведення огляду його як водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в поліцейського не було.

Колегія суддів вважає, що такі не заслуговують на увагу, оскільки суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки спір виник у правовідносинах з приводу застосування та реалізації дисциплінарного стягнення; встановлення обставин вчинення дисциплінарного проступку та дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування, яке передувало виданню спірних наказів.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій зокрема у постановах Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 821/78/17 та Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 800/531/17.

За вимогами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Також Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, і як наслідок, законності оскаржуваних наказів, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Тому, підстави для скасування спірних наказів відсутні, а відтак не підлягають задоволенню й позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 140/11962/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 09 березня 2021 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Дата