Справа № 240/1027/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Житомир

справа № 240/1027/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка полягає у не вчиненні дій щодо реєстрації припинення обтяження арештованого у межах виконавчого провадження №51379217 майна боржника, та зобов`язати вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження арештованого у межах виконавчого провадження №51379217 майна, а саме: автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір -чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом направлення постанови про зняття арешту до відповідного Сервісного центру МВС України;

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка полягає у не вчиненні дій щодо реєстрації припинення розшуку майна боржника, а саме: автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та зобов`язати вчинити дії щодо реєстрації припинення розшуку у межах виконавчого провадження №51379217 майна, шляхом направлення постанови про скасування розшуку майна до відповідного Сервісного центру МВС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.06.2016 старшим державним виконавцем Бєльським Олександром Сергійовичем в рамках виконавчого провадження №51379217, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу СеменовоюГ.В., щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 , винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначеною постановою, державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір чорний. Однак, в подальшому 29.09.2016 державним виконавцем у результаті заходів примусового виконання в межех виконавчого провадження №51379217 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав встановлення іншого фактичного місця проживання боржника.

Однак, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вжито заходів щодо припинення чинності арешту майна боржника.

Зазначає, що після повернення виконавчого документа стягувачу - ТОВ «Порше Мобіліті» повторно не зверталось до жодного іншого відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1015 від 16.05.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Позивач вказує, що 30.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено угоду про визнання заборгованості. За вказаною угодою боржником ОСОБА_1 сплачено на користь стягувача ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість у повному розмірі. У зв`язку з чим товариство 30.10.2019 звернулось до відповідача із заявою, у якій повідомило про виконання зобов`язання, просило скасувати арешт та припинити розшук транспортного засобу, який було накладено в рамках виконавчого провадження №51379217.

Зважаючи на те, що відповідачем зазначену заяву не розглянуто, позивач 20.10.2020 звернувся до відділу державної виконавчої служби повторно, однак арешт та розшук транспортного засобу не скасовано.

На думку позивача, державний виконавець при поверненні виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №51379217 мав зняти арешт та скасувати розшук транспортного засобу, проте всупереч Закону України «Про виконавче провадження» вчинив протиправну бездіяльність, окрім того безпідставно не відреагував на звернення позивача про скасування арешту та розшуку вказаного транспортного засобу.

Вважаючи, що відповідач своєю бездіяльністю порушив його права та права третьої особи, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк, зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№9713/21).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що 26.09.2016 виконавче провадження №51379217 закінчено на підставі п. 10 ч. 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Однак, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 26.09.2016) завершуючи виконавче провадження № 51379217, в рамках якого було накладено арешт та оголошено розшук транспортного засобу ОСОБА_1 , та направляючи виконавчий напис №1015 від 16.05.2016 за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, державний виконавець не мав законних підстав для зняття накладеного арешту та припинення розшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також відповідач вказує про неможливість виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.02.2021 щодо надання до суду матеріалів виконавчого провадження №51379217, у зв`язку з тим, що такі матеріали знищено з підстав закінчення строку для зберігання завершених виконавчих проваджень.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, письмових пояснень, щодо заявлених позовних вимог суду не надіслав.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10.06.2016 старшим державним виконавцем Житомирського районногоВідділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльським Олександром Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51379217 на виконання виконавчого напису №1015 від 16.05.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. про звернення стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 13, 56-58).

У подальшому, 30.06.2016 на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем Бєльським Олександром Сергійовичем в рамках виконавчого провадження №51379217 винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і про розшук майна боржника. Відповідно до змісту зазначених постанов державним виконавцем накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір чорний та оголошено розшук вказаного транспортного засобу (а.с. 14, 16-17).

Згідно з відомостями із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, наданих до суду відповідачем, 29.09.2016 старшим державним виконавцем Бєльським Олександром Сергійовичем в рамках виконавчого провадження №51379217 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження" (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) у зв`язку з тим, що в результаті заходів примусового виконання встановлено, що боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 56-58).

Відповідно до змісту Додаткової угоди №2 до кредитного договору №50001140 від 06.05.2011 про визнання заборгованості та порядок її сплати (далі Додаткова угода №2), укладеної 30 жовтня 2019 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 , сторони домовились про сплату заборгованості за кредитним договором, на виконання якогої боржником - ОСОБА_1 сплачено на користь стягувача ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість у розмірі 100000 грн (а.с.18-19, 20).

Окрім того п.10 Додаткової угоди №2 передбачено, що у випадку необхідності ТОВ «Порше Мобіліті» направить до Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області в межах виконавчого провадження №51379217 повідомлення про виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та необхідність скасування арешту та розшуку предмета застави, а саме транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір чорний (а.с.19).

З огляду на зазначене, з метою виконання вимог п.10 Додаткової угоди №2 ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області (правонаступник - Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою від 30.10.2019, у якій повідомило про повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань та просило скасувати арешт та відповідно припинити розшук транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 22).

Вказану заяву позивачем направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.23).

Зважаючи на відсутність письмово наданої відповіді на заяву від 30.10.2019 та не вчинення відділом державної виконавчої служби жодних дій щодо скасування арешту майна та припинення розшуку вищезазначеного транспортного засобу, позивач надіслав до відповідача засобами поштового зв`язку заяву від 20.10.2020, яка є аналогічною за змістом заяві від 30.10.2019 (а.с. 24-25, 26).

Позивач, вважаючи бездіяльність Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо не вчинення дій у реєстрації припинення обтяження та розшуку майна боржника в межах виконавчого провадження №51379217 протиправною та такою, що порушує його права, як сторони виконавчого провадження, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законами України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон №606-XIV, в редакції, чинній на момент відкриття та закриття виконавчого провадження №51379217) та «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, чинний з 05.10.2016)

Згідно зі ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Пунктом 10 ч.1 ст.49 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого

відділу державної виконавчої служби.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З огляду на викладене, зважаючи на системний аналіз чинних, на момент прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №51379217 29.09.2016, положень Закону №606-ХІV, суд погоджується з твердженням відповідача про відсутність законодавчо визначених підстав та обов`язку щодо скасування арешту майна та припинення розшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 в межах виконавчого провадження №51379217, враховуючи підставу закінчення виконавчого провадження направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Однак, суд вважає за необхідне вказати, що метою застосування процедури арешту майна боржника є забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту, накладеного державним виконавцем, дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 . Окрім того, позивач вказує, що повторно не звертався до жодного іншого відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого напису №1015 від 16.05.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Між тим, суд зазначає, що позивач неодноразово звертався до відповідача, як стягувач у виконавчому провадження №51379217 з метою скасування арешту та припинення розшуку транспортного засобу з підстав сплати боржником заборгованості.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано суду жодних достатніх, допустимих та достовірних доказів на вчинення будь-яких дій щодо розгляду вказаних звернень позивача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії»).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення по справі «Yvonne van Duyn v. Home Office» зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не скасування арешту майна та не припинення розшуку транспортного засобу, який на праві власності належить третій особі, спричиняє позивачу, як стягувачу заборгованість якому сплачена у повному обсязі, ряд негативних переслідувань зі сторони державних органів, шляхом врахування інформації про можливе право розпорядження таким майном, яке фактично не належить та не стосується позивача.

Отже, на момент розгляду справи судом чинним залишається арешт майна боржника та розшук транспортного засобу у рамках виконавчого провадження №51379217. У той час як саме виконавче провадження було закінчено 29.09.2016 та 30.10.2019 зобов`язання виконано боржником самостійно, при цьому доказів вчинення дій, спрямованих на виконання вказаного виконавчого документа у подальшому, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наведені норми кореспондуються з приписами статті 41 Конституції України, яка гарантують непорушність права власності.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (який є чинним на момент розгляду справи) в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до змісту Додаткової угоди №2 до кредитного договору №50001140 від 06.05.2011 про визнання заборгованості та порядок її сплати від 30 жовтня 2019 року, а також враховуючи докази сплати, ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 100000 грн (а.с. 20).

На підставі викладеного та враховуючи те, що відповідач не довів належними доказами правомірність постанови про розшук майна боржника, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень. У ОСОБА_1 відсутня заборгованість по кредитному договору №50001140 на підставі якого був вчинений виконавчий напис №1015 виданий 16.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи наведене, застосовуючи механізм захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту майна накладеного в межах виконавчого провадження №51379217 на транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 та припинення розшуку майна боржника в межах виконавчого провадження №51379217.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії шляхом направлення постанови про зняття арешту та припинення розшуку майна до Сервісного центру МВС України, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року №64/261/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 року за №140/31592, затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ зазначеного Порядку постанова державного, приватного виконавця про розшук (зняття майна з розшуку) транспортного засобу боржника, постанова начальника відділу державної виконавчої служби про скасування постанови державного виконавця про розшук (зняття майна з розшуку) транспортного засобу боржника надсилається до ІПНП в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного, приватного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Саме тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача направити до відповідних сервісних центрів МВС України постанови про зняття майна з розшуку та скасування арешту задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування спору між позивачем та відповідачем щодо порушення порядку взаємодії органів виконавчої служби та органів МВС України, який би у свою чергу вимагав судового вирішення шляхом спонукання відповідача вчинити відповідні дії.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (проспект Павла Тичини, 1-В,Київ 152, 02152, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_3 ), до Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Леха Качинського, 12 А, Житомир,10000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не вчинення дій по реєстрації припинення обтяження арештованого в межах виконавчого провадження №51379217 майна боржника та розшуку такого майна, а саме: автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зобов"язати Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) вчинити дії щодо зняття арешту з майна та припинення його розшуку, здійснених в межах виконавчого провадження №51379217, а саме: автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat СС, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирського районного Відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 1135 (одна тисяча сто тридцять п"ять) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 05 березня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко