Справа № 640/30121/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Київ № 640/30121/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Васильєвої Ю.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл"

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача -Сірооченко Андрія Васильовича

від відповідача - Осадчого Олексія Анатолійовича, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл""(01030, м. Київ, провулок Георгіївський, 2, кімната 12, ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить суд визнати не чинним та скасувати повістю податкове повідомлення-рішення №2 від 18 серпня 2020 року, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон ОЙЛ" ().

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що факт придбавання позивачем соняшнику підтверджено первинними документами, які відповідач під час перевірки під сумнів не ставив, а відвантажити такий товар на адресу позивача ТОВ «Легіон Агро-Пром» мало змогу, в зв`язку із вирощуванням соняшника, що підтверджено наявними статистичними даними. В зв`язку із чим, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами проведеної перевірки не підтверджено здійснення господарських операцій ТОВ «Легіон Агро-Пром» із ТОВ «Рістон Ойл», в зв`язку із не встановленням факту придбання або вирощування контрагентом насіння соняшнику у 2019 році.

В судовому засіданні 24.02.2021 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві № 4830 від 17.07.2020 року, відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Рістон Ойл» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн за травень 2020 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт №281/26-15-05-02-06/41437757 від 14.08.2020 року, яким зафіксовані наступні порушення: п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2020 року в розмірі 1 953 176 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем були подані заперечення на акт від 01.09.2020 за № 132, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення-без задоволення.

На підставі вищевказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №2 від 18 серпня 2020 року, яким зменшено розмір суми податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції на суму 1 953 176 грн.

Незгода позивача із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, зумовила його звернення до окружного адміністративного суду м. Києва із даними позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового Кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 Податкового Кодексу України розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового Кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням торів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових радних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до норм п. 201.4 ст. 201 Податкового Кодексу України платники податку у разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено, що позивач мав господарські відносини із ТОВ «Легіон Агро-Пром» щодо придбання соняшнику врожаю 2019 року. Проте, на думку перевіряючих, контрагент не мав змоги відвантажити на адресу ТОВ «Рістон Ойл» соняшник врожаю 2019 року, в зв`язку із відсутністю факту придбання або вирощування соняшнику.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення №2 від 18 серпня 2020 року необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що для здійснення основного виду діяльності позивач уклав із ТОВ «Легіон Агро-Пром» господарсько-правові угоди на придбання насіння соняшнику врожаю 2019 року.

Так, 07 травня 2020 року, укладено договір поставки № 328 -С та специфікацію № 1 до договору поставки № 328 -С від 07 травня 2020 року, за якими ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» (Продавець) передав, а ТОВ «РІСТОН ОЙЛ» (Покупець) отримав та оплатив товар - насіння сояшнику врожаю 2019 року у кількості 300 тон, вартістю 3 270 006 гривень з ПДВ.

Пунктом 4.1. договору поставки № 328 -С від 07 травня 2020 року встановлені умови Доставки СРТ - зерновий склад продавця, у відповідності із правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.

Факт поставки зерна соняшнику врожаю 2019 року підтверджується видатковими накладними №23 від 11 травня 2020 року, № 24 від 12 травня 2020 року, № 25 від 13 травня 2020 року, № 26 від 15 травня 2020 року, за якими із зернового складу продавця ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» у с. Веселе, Лозівського району, Харківської області, до пункту відвантаження - вул. Вербна 11 -Б, м. Перещепине, Дніпропетровської області було доставлено зазначене насіння соняшнику врожаю 2019 року.

ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор», з яким позивач працює на виконання договору складського зберігання зерна № 30 від 28 серпня 2019 року, здійснив прийняття та зберігання вказаного зерна, та на запит надав копії товарно - транспортних накладних № 14/05, № 15/05 , №16/05 від 11.05.2020 p., №17/05, № 18/05 №19/05 від 12.05.2020 р„ №20/05, №21/05, №22/05 від 13.05.2020 р. №23/05 від 14.05.2020 року, реєстр ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку; № І077п, №4078п, 4079п від 11 травня 2020, № 4092п, №4091п, №4090п від 12 травня 2020, № 4098п, №4099п, №4100п, від 13 травня 2020, № 4128п від 15 травня 2020.

Також матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» виписав та зареєстрував у встановленому Податковим Кодексом України порядку податкову накладну №1 від 07.05.2020 року, №2 від 13.05.2020 року , № 3 від 15.05.2020 року, які відповідно до електронної квитанції №1 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім зазначеного, 15 травня 2020 року позивачем було укладено договір поставки № 337-С, за умовами якого ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» передав, а ТОВ «РІСТОН ОЙЛ» прийняв та оплатив товар - насіння соняшнику врожаю 2019 року у кількості 286.040 тон, вартістю 3 137 859 гривні 90 копійок з ПДВ, що зумовлено якістю насіння соняшнику та його фактичній кількості, Специфікацією №1 до Договору поставки № 337-С від 15 травня 2020 року, та підтверджено і платіжними дорученнями.

Пунктом 4.1. договору поставки № 337-С від 15 травня 2020 року встановлені умови поставки СРТ - зерновий склад продавця, у відповідності із правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.

Факт поставки зерна соняшнику врожаю 2019 року підтверджується в матеріалах справи видатковими накладними №27 від 17 травня 2020 року, № 28 від 19 травня 2020 року, № 30 від 18 травня 2020 року, № 31 від 20 травня 2020 року, № 32 від 21 травня 2020 року.

До того ж, позивач долучив до матеріалів справи копії товарно - транспортних накладних на перевезення насіння соняшнику врожаю 2019 року за №38/05 від 17.05.2020 p.,№39/05 від І 18.05.2020 p., №43/05 від 18.05.2020 p., №44/05, № 45/05, № 46/05 від 19.05.2020 p., №47/05, №48/05 від 20.05.2020 p., та реєстр ТТН на прийняте зерно, з визначенням якості по середньодобовому зразку; № 4155п від 17 травня 2020, № 4168п від 18 травня 2020, №4170п, №4180п від 19 травня 2020, №4192п, № 4191п від 20 травня 2020, №4199п, № 4198п від 21 травня 2020 ,за якими вантажоодержувачем насіння соняшнику врожаю 2019 року є ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» для ТОВ «РІСТОН ОЙЛ».

ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» виписав та зареєстрував у встановленому Податковим Кодексом України порядку податкову накладну №4 від 17.05.2020 року, № 5 від 18.05.2020 року, № 8 від 21.05.2020 року, які відповідно до електронної квитанції №1 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окрім зазначеного, 15 травня 2020 року позивачем було укладено договір поставки № 344-С насіння соняшнику врожаю 2019 року у кількості 74,88 тон, вартістю 814 621 гривні 02 копійок з ПДВ, що підтверджено платіжними дорученнями.

Факт поставки насіння соняшнику врожаю 2019 року підтверджується видатковою накладною №29 від 19 травня 2020 р., наявною в матеріалах справи.

Відповідно до товарно - транспортних накладних на перевезення насіння соняшнику врожаю 2019 року № 40/05, 42/05 від 18.05.2020 р. та реєстром ТТН на прийняте зерно № 4174п, 4175п від 19 травня 2020 року, вантажоодержувачем вказано ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» для ТОВ «РІСТОН ОЙЛ».

На вказаний товар ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» було виписано та зареєстровано податкову накладну №6 від 19.05.2020 року.

21 травня 2020 року позивачем було укладено ще один договір поставки № 351-С насіння соняшнику врожаю 2019 року у кількості 13,96 тон, вартістю 152 010 гривні 49 копійок з ПДВ, що зумовлено якістю насіння соняшнику та його фактичній кількості, згідно накладних, що передбачено умовами договору та Специфікацією до Договору поставки № 351-С від 21 травня 2020 року, та підтверджено платіжними дорученнями.

Факт поставки зерна соняшнику врожаю 2019 року підтверджено видатковою накладною № 33 від 21 травня 2020 р.

Відповідно до товарно - транспортної накладної на перевезення насіння соняшнику № 49/05, від 20.05.2020 p., та реєстром ТТН № 4201п, від 21 травня 2020 року, вантажоодержувачем вказано ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор», для ТОВ «РІСТОН ОЙЛ»|

Продавець ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» виписав та зареєстрував податкову накладну №7 від 21.05.2020 року, відповідно до електронної квитанції №1 документ було прийнято контролюючим органом.

Крім того, в матеріалах справи міститься договір поставки № 349-С від 22 травня 2020 року, за умовами якого ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» передав, а ТОВ «РІСТОН ОЙЛ» (Покупець) прийняв та оплатив товар - насіння соняшнику врожаю 2019 року у кількості 396,04 тон, вартістю 4 344 560 гривні 37 копійок з ПДВ, що підтверджено платіжними дорученнями.

Факт поставки насіння соняшнику врожаю 2019 року підтверджено видатковими накладними № 34 від 27 травня 2020 p., № 35 від 28 травня 2020 p., № 36 від 29 травня 2020 р.

Відповідно до товарно - транспортних накладних на перевезення насіння соняшнику врожаю 2019 року, № 62/05 від 26.05.2020, №№ 67/05, 69/05, 73/05, 75/05 від 27.05.2020 року, № 78/05, 81/05, 84/05,85/05, від 28.05.2020 року, №№ 86/05, 88/05 від 29.05.2020 року, та реєстром ТТН №№ 4238п, 4239п, 4240п, 4241п, 4242п від 27 травня 2020 року, №№4245п, 4246п, 4247п, 4248п від 28 травня 2020 року, №№ 4250п, 4251п від 29 травня 2020 року, вантажоодержувачем насіння соняшнику врожаю 2019 року є ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» для ТОВ «РІСТОН ОЙЛ».

Продавець ТОВ «ЛЕГІОН АГРО-ПРОМ» виписав та зареєстрував у встановленому законом порядку податкову накладну №9 від 22.05.2020 року, № 13 від 28.05.2020 року, №16 від 29.05.2020 року, які відповідно до електронної квитанції №1 були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних

Суд зазначає, що про реальність здійснених господарських операцій свідчать і наступні документи.

До матеріалів справи долучено договір № 30 складського зберігання зерна від 28 серпня 2019 року, відповідно до п.1.1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Орільський об`єднаний елеватор» (Зерновий склад) та Товариство з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» (Поклажодавець ) домовились про послуги, що надаються Зерновим складом із сушки, підробці, відвантаження олійних культур (зерно), що надійшли на особовий рахунок від Поклажодавця.

За підпунктом 5.1.1. пункту 5.1 Договору № 30 зерновий склад зобов`язаний прийняти від Поклажодавця зерно фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі та здійснити відпуск Поклажодавцеві.

Зберігати зерно протягом строку, визначеного в Договорі. Вести и облік Зерна в порядку передбаченому діючим законодавством України, (пп. 5.1.5 п. 5.1. Договору №30)

За пунктами 8.1 - 8.2 Договору №30, строк зберігання зерна становить - до 1 серпня 2020 року.

Пунктом 13.1. вище вказаного Договору, встановлено місце знаходження зернового складу;

- Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, смт. Губиниха, вул. Шосейна 1;

-Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Кільчень, вул. Привокзальна, 1Б;

. Дніпропетровська обл., м. Перещепине. вул. Вербна 11-А;

-Дніпропетровська обл., Магдалинівський р-н, с. Личкове, вул. Партизанська 83 -Д.

Аналіз тексту акту перевірки №281/26-15-05-02-06/41437757 від 14.08.2020 року свідчить про те, що відповідачем не досліджувались зміст та умови вказаних договорів, не проводився аналіз зобов`язань сторін та факт повної оплати вартості продукції. Крім того, поза увагою контролюючого органу залишився і факт отримання насіння соняшнику ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» для ТОВ «Рістон Ойл», що також підтверджує реальність укладених господарсько-правових угод.

Листом за вих № 521 від 23.11.2020 року ТОВ «Орільський об`єднаний елеватор» підтвердив факт надходження від ТОВ «Легіон Агро-Пром» насіння соняшнику врожаю 2019 року та надав копії товаро-транспортних накладних на перевезення насіння та реєстрі ТТН на прийняте зерно. Вказані документи долучені до матеріалів справи та досліджені судом під час її розгляду.

Крім того, суд вважає безпідставними висновки відповідача про те, що контрагент - ТОВ «Легіон Агро-Пром» не мав можливості відвантажити вказану вище продукцію, в зв`язку із відсутністю факту її придбання або вирощування.

Суд звертає увагу, що під час проведення перевірки відповідачем не досліджувалось питання виробництва насіння соняшника ТОВ «Легіон Агро-Пром».

Відповідно до звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01 грудня 2019, подані ТОВ «Легіон Агро-Пром» до органів статистики та відповідно до квитанції № 2 зареєстровані в органі Держстату, загальна площа посивів соняшнику ТОВ «Легіон Агро-Пром» у 2019 році склала 7 634,35 га.

Вказані документи свідчать про необґрунтованість висновків відповідача про неможливість відвантаження насіння соняшнику врожаю 2019 року на адресу позивача.

На підтвердження того, що контрагент відповідача не є виробником сільськогосподарської продукції, ГУ ДПС у м. Києві була надана копія податкової декларації ТОВ «Легіон Агро-Пром» з податку на прибуток підприємств за 2019 рік, в якій в п. 9 «Особливі відмітки» навпроти графи «виробник сільськогосподарської продукції», ТОВ «Легіон Агро-Пром» не проставлена про це відмітка.

Суд, дослідивши вказаний доказ, не приймає його до увагу при вирішенні спору по суті, з огляду на наступне.

По-перше, копія податкової декларація, яка була долучена відповідачем до матеріалів справи, виготовлена неналежним чином, а саме частина її тексту, що знаходиться із правої сторони, відкопійована некоректно, із видаленням частини тексту. Таким чином, суд ставить під сумнів достовірність вказаних у декларації даних, зазначений в останній колонці.

Відповідно до п. 137.4 ст. 137 ПКУ податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених п. 137.5 ст. 137 ПКУ, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

- виробників сільськогосподарської продукції, визначеної ст. 209 ПКУ, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року.

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу (пп. 137.4.1 п. 137.4 ст. 137 ПКУ).

Пунктом 137.5 ст. 137 ПКУ встановлено, що для виробників сільськогосподарської продукції встановлено річний податковий (звітний) період.

Подання декларації за річний податковий (звітний) період здійснюється протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Зазначена норма встановлена п. 137.4 та 137.5 ст. 137 Податкового кодексу України.

З метою ідентифікації виробника сільськогосподарської продукції при складанні Декларації у полі 9 "Особливі відмітки" Декларації проставляється позначка щодо належності його до відповідної категорії.

У випадку застосування виробником сільськогосподарської продукції податкового (звітного) періоду, який починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, тобто з 1 січня по 31 грудня звітного року, позначка у полі 9 "Особливі примітки" Декларації щодо належності до категорії виробника сільськогосподарської продукції не проставляється.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність у податковій декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ «Легіон Агро-Пром» позначки про те, що товариство є виробником сільськогосподарської продукції, суд до уваги не приймає, в зв`язку із необов`язковістю таких позначок у річній декларації.

Про помилковість висновків контролюючого органу щодо неможливості здійснення поставок насіння соняшника віл ТОВ «Легіон Агро-Пром» на адресу ТОВ «Рістон Ойл» свідчать і наступні дані, зафіксовані в акті перевірки.

Так, відповідач в акті від 14.08.2020 року зазначає, що до ГУ ДПС у Миколаївській області було надіслано запит про проведення зустрічної звірки взаємовідносин ТОВ «Рістон Ойл» з постачальником ТОВ «Легіон Агро-Пром» від 27.07.2020 року, проте на момент перевірки відповідь не отримана.

Суд звертає увагу, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Легіон Агро-Пром» зареєстровано у м. Харкові, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області, Центральне управління, Шевченківська ДПІ з 18.09.2018 року, про що вказує і сам відповідач у тексті акту. Відомостей про реєстрацію товариства в Миколаївській області реєстр, а також інформація, наведена відповідачем в акті перевірки, не містить.

Вказані обставини в сукупності свідчать про помилковість доводів контролюючого органу щодо не здійснення спірним контрагентом поставок насіння соняшника на адресу позивача.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. «а» ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Таким чином, податкова накладна є документом, який є підставою для нарахування податкового кредиту.

Між тим, наявність податкових накладних та видаткових накладних, актів приймання-передачі товару, дійсно є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування показників податкової звітності, але не вичерпною, оскільки підставою для виникнення права на податковий кредит та витрати є, зокрема, реальність господарських операцій, на підставі яких сформовано такі показники податкової звітності.

Фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

В розумінні ст.16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

Податковий Кодекс України не містить таких підстав для зменшення платнику податків від`ємного значення з ПДВ, як наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця та податковими зобов`язаннями відповідача, та/або наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об`єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки постачальників в ланцюгу постачання, ґрунтується на тому, що оскільки представником відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, якими б таким особам збільшувались/зменшувались суми грошових зобов`язань з ПДВ, то доводи, викладені в акті перевірки позивача, є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відтак, доводи про неможливість проведення господарських операцій, викладені в акті перевірки, спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частина 1 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов`язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з пояснень позивача, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, ТОВ «Легіон Агро-Пром», як юридична особа була внесена в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та зареєстрована платником податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками), з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань, може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Вищевказана позиція Окружного адміністративного суду м. Києва узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, основним висновком у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що контролюючим органом з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено обставин протиправного формування позивачем показників податкової звітності на підставі вище досліджених судом господарських операцій.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №2 від 18 серпня 2020 року не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, внаслідок чого є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл""(01030, м. Київ, провулок Георгіївський, 2, кімната 12, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 18 серпня 2020 року, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл" ().

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл""(01030, м. Київ, провулок Георгіївський, 2, кімната 12, ) понесені судові витрати у розмірі 21020,00 (двадцять одна тисяча двадцять грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено і підписано 04 березня 2021 року

Суддя Н.Г. Вєкуа