Справа № 640/3817/20-а
Суддя: Волкова С. Я.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 640/3817/20-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Топал А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, третя особа: Головне управління ДПС у Харківській області про визнання неправомірною бездіяльності,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва суду із адміністративним позовом до відповідача, просить визнати неправомірною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по невинесенню постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДПС у Харківській області) за результатами розгляду її заяви від 12.06.2019 р. про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2018 р. Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області отримано заяву від 23.06.2018 р. про вчинення посадовими особами Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 06.09.2018 р. отримано відповідь Головного управління ДФС у Харківській області № 8147/ФОП/20-40-13-07 від 09.08.2018 р. про те, що інформація, викладена у заяві, прийнята до відома та врахована в роботі, що на даний час триває перевірка інформації, зазначеної у заяві. 19.09.2018 р. Головне управління ДФС у Харківській області отримало заяву від 13.09.2018 р. з проханням повідомити результати розгляду заяви про вчинення адміністративного правопорушення посадовими особами Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Повторну заяву від 19.10.2018 р. про вчинення посадовими особами Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направлено 24.10.2018 р. вже на адресу Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області, отримано 29.10.2018 р. 11.12.2018 р. направлено заяву до Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління ДФС у Харківській області про надання відповіді на заяву від 19.10.2018 р., 08.05.2019 р. заяву направлено вдруге також на адреси Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління ДФС у Харківській області. 14.06.2019 р. отримано відповідь Головного управління ДФС у Харківській області № 13928/ФОП/20-40-56-06-26 від 04.06.2019 р. про те, що розголошення запитуваної інформації щодо зазначеного платника податків може зашкодити його інтересам, шкода від оприлюднення цієї інформації переважає суспільним інтересам. У строки, передбачені чинним законодавством, Головне управління ДФС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДПС у Харківській області) на електронну пошту не надало, у зв`язку з чим 12.06.2019 р. виникла необхідність звернутися до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 14.06.2019 р. після отримання відповіді Головного управління ДФС у Харківській області № 13928/ФОП/20-40-56-06-26 від 04.06.2019 р. направлено заяву до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з акцентуванням уваги, що було відмовлено у доступі до інформації про складання матеріалів про адміністративне правопорушення. 18.07.2019 р. отримано лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 17/07-002 від 17.07.2019 р. з повідомленням про те, що до Головного управління ДФС у Харківській області надіслано відповідний запит, за результатами аналізу отриманої інформації прийматиметься рішення щодо подальших заходів реагування, про що буде повідомлено додатково. 15.08.2019 р. отримано лист Головного управління ДФС у Харківській області № 20048/ФОП/20-40-56-06-26 від 12.08.2019 р., згідно з яким протоколи про адміністративне правопорушення на посадових осіб Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, передбачених статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не складались. 20.08.2019 р. надійшла відповідь Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 20/08-004 від 20.08.2019 р., згідно з якою у зв`язку з тим, що її право на звернення поновлено, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів реагування за її зверненням. Таким чином, Уповноважений Верховної Ради України не вжив заходів, які було необхідно вжити через тривале неотримання відповіді від Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДПС у Харківській області).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2020 р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, третя особа: Головне управління ДПС у Харківській області, про визнання неправомірною бездіяльності передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2020 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2020 р. залишено без змін.

Матеріали справи надійшли до Печерського районного суду м. Києва 08.09.2020 р., наступного дня передані судді Волковій С.Я. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 р.).

Ухвалою суду від 14.09.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

16.11.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.11.2020 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачем Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Третьою особою: Головним управлінням ДПС у Харківській області пояснення щодо позову ОСОБА_1 або відзиву Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не подано.

Позивачем ОСОБА_1 відповідь на відзив Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, згідно частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (стаття 4 Закону України «Про звернення громадян»).

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії» та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги (стаття 5 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно частин першої, третьої, четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, -невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку (стаття 20 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно статті 101 Конституції України парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини.

Парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

Згідно статті 2 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами. Дія цього Закону також поширюється на відносини, що виникають між юридичними особами публічного та приватного права, а також фізичними особами, які перебувають на території України, у випадках, передбачених окремим законом.

Метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу (стаття 3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

Згідно частин першої, другої статті 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України. Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Статтею 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» визначено права Уповноваженого, зокрема, Уповноважений має право: 1) невідкладного прийому Президентом України, Головою Верховної Ради України, Прем`єр-міністром України, головами Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України, Генеральним прокурором, керівниками інших державних органів, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовими та службовими особами; 2) бути присутнім на засіданнях Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України, колегії прокуратури України та інших колегіальних органів; 3) звертатися до Конституційного Суду України з поданням: про відповідність Конституції України законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, які стосуються прав і свобод людини і громадянина; про офіційне тлумачення Конституції України; 3-1) вносити в установленому порядку пропозиції щодо вдосконалення законодавства України у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина; 4) безперешкодно відвідувати органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, бути присутнім на їх засіданнях; 5) на ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах. Доступ до інформації з обмеженим доступом здійснюється в порядку, встановленому законом; 6) вимагати від посадових і службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності сприяння проведенню перевірок діяльності підконтрольних і підпорядкованих їм підприємств, установ, організацій, виділення спеціалістів для участі у проведенні перевірок, експертиз і надання відповідних висновків; 7) запрошувати посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; 8) відвідувати без попереднього повідомлення про час і мету відвідування такі місця: місця, в яких особи примусово тримаються за судовим рішенням або рішенням адміністративного органу відповідно до закону, в тому числі ізолятори тимчасового тримання, кімнати для затриманих та доставлених чергових частин органів Національної поліції, пункти тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, кімнати для перебування тимчасово затриманих військовослужбовців, слідчі ізолятори, арештні доми, кримінально-виконавчі установи, приймальники-розподільники для дітей, загальноосвітні школи та професійні училища соціальної реабілітації, центри медико-соціальної реабілітації дітей, спеціальні виховні установи, військові частини, гауптвахти, дисциплінарні батальйони, спеціальні приймальники для тримання осіб, підданих адміністративному арешту, міські, районні управління та відділи, лінійні управління, відділи, відділення, пункти органів Національної поліції, спеціалізовані автомобілі (у тому числі спеціалізовані автомобілі з конвоєм), приміщення (кімнати) для тримання підсудних (засуджених) у судах, заклади примусового лікування; психіатричні заклади; пункти тимчасового розміщення біженців; приміщення для транзитних пасажирів у пунктах пропуску через державний кордон; будинки дитини, дитячі будинки-інтернати, притулки для дітей, дитячі будинки, загальноосвітні школи-інтернати для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, центри соціальної реабілітації дітей з інвалідністю, центри соціально-психологічної реабілітації дітей; психоневрологічні інтернати; геріатричні пансіонати, будинки-інтернати для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю; пансіонати для ветеранів війни і праці; соціально-реабілітаційні центри. Наведений перелік не є вичерпним; 8-1) опитувати осіб, які перебувають у місцях, зазначених у пункті 8 цієї статті, та отримувати інформацію стосовно поводження з цими особами і умов їх тримання; 9) бути присутнім на засіданнях судів усіх інстанцій, у тому числі на закритих судових засіданнях, за умови згоди суб`єкта права, в інтересах якого судовий розгляд оголошено закритим; 10) з метою захисту прав і свобод людини і громадянина особисто або через свого представника в установленому законом порядку: звертатися до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права і свободи; брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями); вступати у справи, провадження в яких відкрито за позовами (заявами, клопотаннями (поданнями) інших осіб, на будь-якій стадії їх судового розгляду; ініціювати незалежно від його участі у судовому провадженні перегляд судових рішень; 11) направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів; 12) перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами, в тому числі тими, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, здійснюють виконання судових рішень, вносити в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності таких органів у цій сфері; 13) здійснювати контроль за забезпеченням рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; 14) здійснювати інші повноваження, визначені законом.

Уповноважений зобов`язаний додержуватися Конституції України і законів України, інших правових актів, прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, забезпечувати виконання покладених на нього функцій та повною мірою використовувати надані йому права. Уповноважений зобов`язаний зберігати конфіденційну інформацію. Це зобов`язання діє і після припинення його повноважень. У разі розголошення таких відомостей Уповноважений несе відповідальність у встановленому законодавством порядку. Уповноважений не має права розголошувати отримані відомості про особисте життя заявника та інших причетних до заяви осіб без їхньої згоди. Уповноважений здійснює парламентський контроль за дотриманням права на доступ до публічної інформації. Секретаріат Уповноваженого з прав людини за дорученням Уповноваженого забезпечує оприлюднення та надання інформації за запитами, адресованими Уповноваженому з прав людини, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (стаття 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

Підстави для провадження справ та призначення перевірок визначені статтею 16 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», зокрема, Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: 1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою.

Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України«Про звернення громадян». Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення. Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою (стаття 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Встановлено, що 12.06.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, просила на підставі частини сьомою статті 212-3, пункту 8-1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення поновити право і скласти протокол про правопорушення за частиною сьомою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління ДФС у Харківській області Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, які відповідали за розгляд звернення від 08.05.2019 р. і направлення їй відповіді, за її ненадання, у заяві зазначила, що 08.05.2019 р. Центральне управління Головного управління ДФС у Харківській області та Головне управління ДФС у Харківській області отримали заяву (вдруге) з проханням повідомити результати розгляду заяв від 23.06.2018 р. та 19.10.2018 р. про вчинення посадовими особами Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ненарахування, несплата єдиного внеску на заробітну плату, виплачену їй за період з 06.10.2015 р. по 29.11.2017 р., неподання скоригованої звітності щодо неї по єдиному внеску за період з 06.10.2015 р.), станом на 12.06.2019 р. відповіді від Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління ДФС у Харківській області не отримано; до заяви ОСОБА_1 додано копії: заяви від 23.06.2018 р. з доказами направлення і вручення; листа Головного управління ДФС у Харківській області № 8147/ФОП/20-40-13-07 від 09.08.2018 р. з копією конверта; заяви від 13.09.2018 р. з доказами направлення і вручення; листа Головного управління ДФС у Харківській області № 9928/ФОП/20-40-56-06 від 04.10.2018 р. з копією конверта; заяви від 19.10.2018 р. з доказами направлення і вручення; заяви від 11.12.2018 р. з доказами направлення електронною поштою; заяви від 08.05.2019 р. з доказами направлення електронною поштою (а.с. 72).

ОСОБА_1 14.06.2019 р. звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, посилаючись на попередню заяву від 12.06.2019 р., звернула увагу, що 14.06.2019 р. отримала лист від Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області № 13928/ФОП/20-40-56-06-26 від 04.06.2019 р., згідно з яким їй відмовлено у наданні інформації про складання до посадових осіб Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку матеріалів про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки це є конфіденційною інформацією, що не погоджується з відмовою, при прийнятті рішення за її заявою від 12.06.2019 р. просила взяти до уваги зазначені факти, до заяви додано: копію листа Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області № 13928/ФОП/20-40-56-06-26 від 04.06.2019 р. (а.с. 75).

Встановлено, що 17.07.2019 р. Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направив звернення ОСОБА_1 . Головному управлінню ДФС у Харківській області листом № 17/07-003, у якому просили у строк до 31.07.2019 р. надати пояснення посадових осіб, які відповідають за підготовку відповіді по зверненню ОСОБА_1 стосовно викладених у зверненні доводів; відповісти, чи притягувались посадові особи Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за період 2018-2019 років до адміністративної відповідальності (а.с. 94). ОСОБА_1 направлена проміжна відповідь щодо розгляду її звернень від 12.06.2019 р. та 14.06.2019 р. (лист Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 17/07-002 від 17.07.2019 р., а.с. 81).

ОСОБА_1 01.08.2019 р. звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, посилаючись на лист Уповноваженого Верховної Ради України № 17/07-002 від 17.07.2019 р., який отримала 18.07.2019 р., норми Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України», Закону України «Про звернення громадян», просила повідомити про встановлений термін для розгляду заяви від 12.06.2019 р.

Листом Головного управління ДФС у Харківській області № 20048/ФОП/20-40-56-26 від 12.08.2019 р. ОСОБА_1 повідомлено, що Головне управління ДФС у Харківській області на лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 17/07/003 від 17.07.2019 р. (вх.№ 29988/9 від 17.07.2019 р.) щодо відновлення прав у наданні інформації про складання матеріалів про адміністративне правопорушення на посадових осіб Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (), передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надало інформацію, що з метою контролю за дотриманням достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також питань перевірки єдиного соціального внеску та у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо припинення Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку () на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1, пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 13, пункту 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка вказаного управління за період діяльності з 01.01.2015 р. по 03.02.2019 р.; порушень Східним територіальним управлінням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку вимог законодавства з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з питань, зазначених у заяві ОСОБА_1 від 08.05.2019 р. б/н (вхідний Головного управління ДФС у Харківській області № 83980/ФОП/ЕЗ від 08.05.2019 р.) перевіркою не встановлено; протоколи про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ненарахування, несплата єдиного внеску на заробітну плату, виплачену за період з 06.10.2015 р. по 29.11.2017 р., та неподання скоригованої звітності по єдиному внеску за період з 06.10.2015 р.) на посадових осіб Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку не складались. Означена відповідь Головного управління ДФС у Харківській області була отримана Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини 13.08.2019 р.

Листом № 20/08-004 від 20.08.2019 р. Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України ОСОБА_1 у відповідь на звернення від 12.06.2019 р., 14.06.2019 р. та 01.08.2019 р. повідомив, що з метою всебічного з`ясування обставин, керуючись статтею 101 Конституції України, статтею 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України», статтею 28 Закону України «Про звернення громадян» до Головного управління ДФС у Харківській області було надіслано відповідний запит; за інформацією Головного управління ДФС у Харківській області (вх.№ 14/08-001) ОСОБА_1 була надана відповідь № 20048/ФОП/20-40-56-26 від 12.08.2019 р., в якій була надана інформація, що правопорушень по Східному територіальному управлінню Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за період з 01.01.2015 р. по 03.02.2019 р. не встановлено та протоколи про адміністративне правопорушення на посадових осіб Східного територіального управлінню Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ненарахування, несплата єдиного внеску на заробітну плату, виплачену за період з 06.10.2015 р. по 29.11.2017 р., та неподання скоригованої звітності по єдиному внеску за період з 06.10.2015 р.) не складались. Враховуючи викладене, право ОСОБА_1 на звернення поновлено, відтак підстави для вжиття додаткових заходів реагування за її зверненням відсутні.

Суд, враховуючи викладене, враховуючи вимоги статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», вважає звернення позивача правомірно розглянуте у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», про що їй надано відповідь, відповідач виклав свою позицію щодо звернення позивача та зазначив, що підстави для вжиття заходів реагування відсутні.

У зверненні до відповідача Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини позивач просила поновити право і скласти протокол про правопорушення, передбачене частиною сьомою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління ДФС у Харківській області Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по невинесенню постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник Головного управління ДПС у Харківській області) за результатами розгляду її заяви від 12.06.2019 р. про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому суд вбачає, що відповідач, проаналізувавши звернення ОСОБА_1 , додані документи, які свідчили, що листом № 13928/ФОП/20-40-56-06 від 04.06.2019 р. Головне управління ДФС у Харківській області відмовило їй у наданні інформацію щодо вчинення посадовими особами Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проаналізувавши її заяви від 12.06.2019 р. та від 14.06.2019 р. (вхідні № 8906.3/19 та № 8909.3/19 від 18.06.2019 р.) щодопорушення посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області її права на звернення та інформацію, врахував, що остаточну відповідь на звернення ОСОБА_1 від 12.06.2019 р. та від 14.06.2019 р. надано, врахував, що право ОСОБА_1 на інформацію та право на звернення було поновлено завдяки заходам реагування, дійшов висновку, що відсутні підстави для складання адміністративного протоколу щодо посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області, в даному випадку під час розгляду звернення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Дійсно, згідно пункту 8-1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженні особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення (стаття 212-3 «Порушення права на інформацію та права на звернення»), втім у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2, яка прийнята 11.03.1980 р. на 316-й нараді, наведене поняття дискреційних повноважень і під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Застосування відповідних заходів реагування, зокрема, у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення, є правом, а не обов`язком Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, визначення ним найбільш доцільного та ефективного заходу реагування в конкретній ситуації належить безпосередньо до його дискреційних повноважень, що реалізується Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини на власний розсуд шляхом обрання з кількох юридично допустимих заходів саме того, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Керуючись статтями 2, 6, 11, 72-90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, третя особа: Головне управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання неправомірною бездіяльності - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Волкова С.Я.