Справа № 640/16149/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Київ № 640/16149/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Фоам Солюшнс» (28000,

м. Олександрія, пров. Бориса Йогансона, 11, )

до Київської митниці Держмитслужби (03124, м.Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-

А, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Фоам Солюшнс» (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000064/2 від 12.06.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000065/2 від 12.06.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000066/2 від 12.06.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року;

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки не містили передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Крім того, представник позивача посилається на те, що вказані рішення були прийняті передчасно та з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/16149/20, а розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що, оскаржувані рішення є правомірним, оскільки в документах, які надані позивачем до Київської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена та підлягає сплаті за ці товари, крім того не був наданий переклад експортної МД відповідно до норм чинного законодавства, не зазначено відповідний диплом, що дає юридичні підстави на здійснення перекладів.

Представником позивача 14 вересня 2020 року подано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що було надано всі можливі документи, які в своїй сукупності є достатнім підтвердженням митної вартості декларованих товарів.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує клопотання позивача про прискорення розгляду адміністративної справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано митні декларації: №UA100320/2020/620789 від 10.06.2020 року; №UA100320/2020/620711 від 09.06.2020року; №UA100320/2020/620705 від 09.06.2020 року; №UA100320/2020/620707 від 09.06.2020 року, з метою здійснення митного оформлення товарів, в яких визначено митну вартість товарів за першим методом - за ціною договору.

В результаті розгляду вищезазначених декларацій, Київською митницею Держмитслужби було прийнято ряд рішень про коригування митної вартості товарів, а саме: №UA100320/2020/000064/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000065/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000066/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року.

Що стосується рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000064/2 від 12.06.2020 року, суд зазначає наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що для здійснення митного оформлення товару ARCOL POLYOL 1108-23980 кг, являє собою прозору безбарвну, густу рідину, яка складається з полієфіроспирту простого насиченого-пропіленгліколю. Гідроксильне число 49,20 мг. ЕОН/г (згідно сертифікату аналізу від 04/06/2020 р) партія №Р5РЕ001483. CASN№9082-00-2. Постачається наливом у автоцистерні. Застосовується для виробництва пінополіуретану (поролону). Наливом без маркування. Виробник -Covestro NV. Торговельна марка - Covestro. Країна виробника- ВЕ, до Київської міської митниці ДФС подано електронну митну декларацію (МД) №UА100320/2020/620789 від 10.06.202 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з ЕМД №UА100320/2020/620789 від 10.06.2020 року були подані наступні документи: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 04.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 04.06.2020 року; копія CMR №1141893 від 04.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ008, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №391 від 04.06.2020 року.

12.06.2020 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100320/2020/0000064/2.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2020/00120. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: МД №UA100300/2020/000837 від 06.04.2020 року; МД №UA100300/2020/000693 від 18.03.2020 року.

Що стосується рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000065/2 від 12.06.2020 року, суд зазначає наступне.

Для здійснення митного оформлення товару DESMODUR Т80- метил- фенілендіізоціонат (толуїлендіізонат-toluenediisocyanate, синоним: methylphenylene isosyanate. Вміст 2,4-TDI-80,2% -23760 кг. Номер партії P2D3001590 Застосовується як компонент для виготовлення паралону. Постачається наливом у автоцестерні. Виробник- COVESTRO DEUTSCHLAND AG. Торговельна марка - COVESTRO. Країна виробника - DE до Київської міської митниці ДФС подано електронну митну декларацію (МД) №UА100320/2020/620711 від 09.06.2020 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з ЕМД №UА100320/2020/620711 від 09.06.2020 року були подані наступні документи: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 04.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 04.06.2020 року; копія CMR №1141899 від 04.06.2020 року; експортна декларація MRN 20DE02Е1, договір страхування від 28.05.2020 року, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №390 від 04.06.2020 року, копія довідки про транспортні витрати №82 від 04.06.2020 року.

12.06.2020 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100320/2020/000065/2.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2020/00119.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: МД №UA110300/2020/720 від 23.03.2020 року.

Що стосується рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000066/2 від 12.06.2020 року суд зазначає наступне.

Для здійснення митного оформлення товару ARCOL POLYOL 1108-24020 кг, являє собою прозору безбарвну, густу рідину, яка складається з полієфіроспирту простогоо насиченого-пропіленгліколю. Гідроксильне число 49,20 мг. КОН/г (згідно сертифікату аналізу від 03/06/2020 р) партія №Р5РЕ001483. CASN№9082-00-2. Постачається наливом у автоцистерні. Застосовується для виробництва пінополіуретану (поролону). Наливом без маркування. Виробник -Covestro NV. Торговельна марка - Covestro. Країна виробника - ВЕ до Київської міської митниці ДФС подано електронну митну декларацію (МД) №UА100320/2020/620705 від 09.06.2020 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з ЕМД №UА100320/2020/620705 від 09.06.2020 року були подані наступні документи: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна №; проформа-інвойс № від 03.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 03.06.2020 року; копія CMR №0862142 від 03.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ211, підтвердження ціни на замовлений товар, де було зазначено, що вартість товару визначена у розмірі 1,05 Євро/1 кг., сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №388 від 03.06.2020 року, довідка про транспортні витрати №80 від 03.06.2020 року.

12.06.2020 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100320/2020/0000066/2.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2020/00121.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: МД №UA100300/2020/000837 від 06.04.2020 року; МД №UA100300/2020/000693 від 18.03.2020 року.

З приводу рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року, суд зазначає наступне.

Для здійснення митного оформлення товару ARCOL POLYOL 1108-23760 кг, являє собою прозору безбарвну, густу рідину, яка складається з полієфіроспирту простого насиченого-пропіленгліколю. Гідроксильне число 49,20 мг. КОН/г (згідно сертифікату аналізу від 03/06/2020 р) партія №Р5РЕ001483. CASN№9082-00-2. Постачається наливом у автоцистерні. Застосовується для виробництва пінополіуретану (поролону). Наливом без маркування. Виробник -Covestro NV. Торговельна марка - Covestro. Країна виробника- ВЕ до Київської міської митниці ДФС подано електронну митну декларацію (МД) №UА100320/2020/620707 від 09.06.2020 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з ЕМД №UА100320/2020/620707 від 09.06.2020 року були подані наступні документи: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 03.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 03.06.2020 року; копія CMR від 08.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ319, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №389 від 03.06.2020 року, довідка про транспортні витрати №81 від 03.06.2020 року.

12.06.2020 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100320/2020/000067/2.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2020/00122.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: МД №UA100300/2020/000837 від 06.04.2020 року; МД №UA100300/2020/000693 від 18.03.2020 року.

Також під час здійснення, Київською міською митницею ДФС, контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; представник відповідача зазначив, що декларація країни відправлення подано без перекладу, як того вимагає стаття 254 Митного кодексу України.

Отже, як повідомив відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з митними деклараціями (МД) від №UA100320/2020/620789 від 10.06.2020 року; №UA100320/2020/620711 від 09.06.2020року; №UA100320/2020/620705 від 09.06.2020 року; №UA100320/2020/620707 від 09.06.2020 року, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком, Київською міською митницею ДФС було прийнято ряд рішень про коригування митної вартості товарів, а саме: №UA100320/2020/000064/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000065/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000066/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року.

Незгода позивача із вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу Украни регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу Украни).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Верховний Суд у постанові від 23 січня 2020 року у справі №804/4365/16 вказав, що митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі спірних рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що відповідач лише зазначив про наявність вказаних розбіжностей у поданих позивачем документах без зазначення конкретного переліку документів.

Визначаючись щодо обґрунтованості доводів митниці щодо неможливості підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товару, заявленого у МД №UA100320/2020/620789 від 10.06.2020 року; №UA100320/2020/620711 від 09.06.2020 року; №UA100320/2020/620705 від 09.06.2020 року; №UA100320/2020/620707 від 09.06.2020 року, суд зважає на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення митного оформлення поставлених товарів, позивачем було подано ряд митних декларацій, до кожної з якої додано документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а саме для підтвердження митної вартості товарів зазначених у митній декларації від №UA100320/2020/620789 від 10.06.2020 року було надано: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 04.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 04.06.2020 року; копія CMR №1141893 від 04.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ008, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №391 від 04.06.2020 року.

Для підтвердження митної вартості товарів зазначених у митній декларації №UA100320/2020/620711 від 09.06.2020року були надані такі підтверджувані документи як: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 04.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 04.06.2020 року; копія CMR №1141899 від 04.06.2020 року; експортна декларація MRN 20DE02Е1, договір страхування від 28.05.2020 року, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №390 від 04.06.2020 року, копія довідки про транспортні витрати №82 від 04.06.2020 року.

Для підтвердження митної вартості товарів зазначених у митній декларації від №UA100320/2020/620705 від 09.06.2020 року надано: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 03.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 03.06.2020 року; копія CMR №0862142 від 03.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ211, підтвердження ціни на замовлений товар, де було зазначено, що вартість товару визначена у розмірі 1,05 Євро/1 кг., сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №388 від 03.06.2020 року, довідка про транспортні витрати №80 від 03.06.2020 року.

Для підтвердження митної вартості товарів зазначених у митній декларації №UA100320/2020/620707 від 09.06.2020 року позивачем надано наступні підтверджувальні документи як: Контракт №3925917/2017 від 07.12.2016 року; транспортний документ замовлення № , накладна № ; проформа-інвойс № від 03.06.2020 року; Сертифікат аналізу від 03.06.2020 року; копія CMR від 08.06.2020 року; експортна декларація MRN 20ВЕЕ319, сповіщення про доставку товарів №, рахунок на оплату послуг №389 від 03.06.2020 року, довідка про транспортні витрати №81 від 03.06.2020 року.

Вказані документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України.

Щодо доводів відповідача про не підтвердження позивачем витрат на транспортування, то слід зазначати, що згідно частини десятої статті 58 Митного кодексу України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно положень Інкотермс-2010, при умовах поставки FCA, товар доставляється основному перевізнику замовника до вказаного в договорі терміналу відправки, експортне мито сплачує продавець.

Відповідно до наявних матеріалів справи, ціни на товар вказані у специфікаціях і включають в себе всі витрати продавця, у тому числі витрати на доставку та навантаження на борт судна, упаковку, маркування, митне очищення в країні експорту, оформлення сертифіката походження.

Суд зауважує, що зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.

Таким чином, зазначення продавцем у вказаних специфікаціях та інвойсах ціни на товар, включаючи всі узгоджені сторонами та умовами поставки FCA супутні витрати продавця, без окремого зазначення в специфікації та рахунку (інвойсі) числових складових таких витрат не суперечить та повністю відповідає умовам поставки FCA за правилами Інкотермс-2010 та не може трактуватись як розбіжність в поданих документах.

Також, проаналізувавши наданий при митному оформленні платіжні документи у сукупності із іншими поданими документами, суд дійшов висновку, що такі документи відповідають умовам решти документів і не містять розбіжностей з іншими документами, поданими разом з митною декларацією, наведені у них дані не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності.

Що стосується доводв відповідача, що довідки на оплату перевезення №80, №81, №83 не відповідають вимогам «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», а саме відсутній підпис бухгалтера, то суд зазначає наступне.

Як вбачається, в матеріалах справи містяться довідки на оплату перевезення №80, №81, №83., які містять на собі підпис Директора та печатка підприємства.

Відповідно до ч.2-3 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Таким чином Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає право власника або керівника підприємства вести бухоблік і складати фінансову звітність, отже вказані довідки відповідають чинному законодавству.

Що стосується посилань відповідача стосовно відсутності заявок на перевезення, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться копії заявок №76 від 26.05.2020 року; №77 від 26.05.2020 року; №74 від 26.05.2020року; №75 від 26.05.2020 року до Договору про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом №03122018 від 03.12.2018 року з ТОВ «РУБАНТРАНС».

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

З приводу посилання представника відповідача, що декларація країни відправлення подано без перекладу, як того вимагає стаття 254 Митного кодексу України суд посилається на таке.

Відповідно до ст. 245 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що митний орган витребовував документи з перекладом, які необхідні для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Крім того, відсутні посилання відповідача на документи, які потребують перекладу.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем вимог Митного кодексу України при визначенні митної вартості товару.

Суд враховує, що оскаржувані рішення відповідачем скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості згідно із положеннями статті 59 Митного кодексу України за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, митницею на підставі Джерел інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, митну вартість товару скориговано до вищого рівня ніж зазначеного у митних деклараціях.

Проте, вказана графа оскаржуваних рішень не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Також, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Вищевикладене, а також та обставина, що відповідачем наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом не доведено, як і не доведено того, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності та/або наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товару необхідними документами, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товарів та протиправність прийнятих митним органом рішень про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000064/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000065/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000066/2 від 12.06.2020 року, №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року.

За таких обставин, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України товару, за заявленою у митних деклараціях №UA100320/2020/620789 від 10.06.2020 року; №UA100320/2020/620711 від 09.06.2020року; №UA100320/2020/620705 від 09.06.2020 року; №UA100320/2020/620707 від 09.06.2020 року митною вартістю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару.

Відтак, враховуючи, що позивачем до відповідача надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрі цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), не є обґрунтованим, а тому суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб, та відповідно відсутності підстав для коригування митним органом митної вартості товару.

До того ж, відповідачем не доведено, та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування другорядного методу визначення товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Одночасно суд враховує, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 25 Митного кодексу України, органами вищого рівня щодо митних постів є митниці, структурними підрозділами яких є ці митні пости. А відповідно до частини четвертої цієї статті Митного кодексу України, скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митного поста подається до митниці, структурним підрозділом якої є цей митний пост.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що оскаржені позивачем рішення про коригування митної вартості товарів прийнято Київською митницею Держмитслужби в особі її структурного підрозділу, а саме ВМО №3 м/п "Чайки" UA100320.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції №468 від 08 липня 2020 року, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 8408,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8408,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 132, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Фоам Солюшнс» (28000, м. Олександрія, пров. Бориса Йогансона, 11, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби в особі її структурного підрозділу, а саме ВМО №3 м/п "Чайки" UA100320 про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000064/2, №UA100320/2020/000065/2, №UA100320/2020/000066/2, №UA100320/2020/000067/2 від 12.06.2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Фоам Солюшнс» (28000, м. Олександрія, пров. Бориса Йогансона, 11, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8408,00 (вісім тисяч чотириста вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м.Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А, )

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук