Справа № 520/13468/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 р. Справа № 520/13468/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/13468/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (надалі за текстом ГУПФУ у Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати окреме положення рішення ГУПФУ в Харківській області 13 від 20 серпня 2020 року про призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме, вказане рішення в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 з 25 липня 2020 року довічно щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано окреме положення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 13 від 20 серпня 2020 року про призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме, вказане рішення в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи періоди, що дають судді право на відставку, та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період праці стажистом прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 07.07.1997 - 29.01.1998, тривалість стажу - 6 місяців, 22 дня; період праці стажистом помічника прокурора Комінтернівського району м. Харкова з 30.01.1998 - 09.03.1998, тривалість стажу - 1 місяць, 9 днів; період праці стажистом слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 10.03.1998 - 25.03.1998, тривалість стажу - 15 днів; період праці слідчим прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 26.03.1998 - 29.12.1998, тривалість стажу - 9 місяців, 3 дня; період праці старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області з 30.12.1998 - 28.02.2000, тривалість стажу - 1 рік, 1 місяць, 28 днів; період праці слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Харківської області з 01.03.2000 - 01.01.2002, тривалість стажу - 1 рік, 10 місяців та період навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 05.08.1992 по 30.06.1997, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 12 днів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття в частині відмови у задоволенні позовних вимог з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 25.07.2020 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з протоколом призначення пенсії розрахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 проведено з 19.08.2020 (а.с.13).

В розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 зазначено: студент (денна форма навчання). Національна юридична академія України ім. Ярослава Мудрого (з 05.08.1992 по 30.06.1997) тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 12 днів; стажист прокуратури Комінтернівського району м. Харкова. Прокуратура Харківської області (з 07.07.1997 - 29.01.1998) - тривалість стажу - 6 місяців, 22 дня, стажист помічника прокурора Комінтернівського району м. Харкова. Прокуратура Харківської області (з 30.01.1998 - 09.03.1998) - тривалість стажу - 1 місяць, 9 днів, стажист слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова. Прокуратура Харківської області (з 10.03.1998 - 25.03.1998) - тривалість стажу - 15 днів, слідчий прокуратури Комінтернівського району м. Харкова. Прокуратура Харківської області (з 26.03.1998 - 29.12.1998) - тривалість стажу - 9 місяців, 3 дня, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області. Прокуратура Харківської області (з 30.12.1998 - 28.02.2000) - тривалість стажу - 1 рік, 1 місяць, 28 днів, слідчий з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Харківської області. Прокуратура Харківської області (з 01.03.2000 - 01.01.2002) - тривалість стажу - 1 рік, 10 місяців, суддя Московського районного суду м. Харкова. Московський районний суд м. Харкова (з 02.01.2002 - 24.07.2020) - тривалість стажу - 18 років, 6 місяців, 22 дня. Всього 25 років, 5 місяців, 21 день (а.с.20-22).

Вищевказане підтверджується також трудовою книжкою Серії НОМЕР_1 (а.с. 14-18).

Відповідно до довідки Державної судової адміністрації України від 24.07.2020 №4-52/392, станом на 24.07.2020 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 118237,50 грн. (а.с.23).

На звернення позивача ГУ ПФУ в Харківській області листом від 24.09.2020 № 7569-10980/К-02/8-2000/20 повідомило, що щомісячне довічне грошове утримання призначене з 25.07.2020 року обчислено згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Розмір щомісячного довічного грошового утримання складає 59118,75 грн. Щомісячне довічне грошове утримання призначено при загальному (повному) стажі 27 років 9 місяців 25 днів (у тому числі спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям 18 років 6 місяців 24 дні). Копію рішення 13 від 20.08.2020 року про призначення довічного грошового утримання надано.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призначення і виплати позивачу, як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 50% від суддівської винагороди працюючого судді та не зарахування до загального стажу роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посадах прокурорів і слідчих в прокуратурі Харківської області (який частково збігається зі стажем (досвідом) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді), позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, серед іншого, має бути зараховано періоду навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 05.08.1992 по 30.06.1997, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 12 днів. Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що загальний стаж роботи, який дає право позивачу на отримання довічного грошового утримання складає 25 років 05 місяців 21 день.

Окрім цього, суд вважав доцільним вийти за межі позовних вимог та, з урахуванням висновку про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 13 від 20 серпня 2020 року, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи періоди, що дають судді право на відставку, та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період праці стажистом прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 07.07.1997 - 29.01.1998, тривалість стажу - 6 місяців, 22 дня; період праці стажистом помічника прокурора Комінтернівського району м. Харкова з 30.01.1998 - 09.03.1998, тривалість стажу - 1 місяць, 9 днів; період праці стажистом слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 10.03.1998 - 25.03.1998, тривалість стажу - 15 днів; період праці слідчим прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 26.03.1998 - 29.12.1998, тривалість стажу - 9 місяців, 3 дня; період праці старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області з 30.12.1998 - 28.02.2000, тривалість стажу - 1 рік, 1 місяць, 28 днів; період праці слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Харківської області з 01.03.2000 - 01.01.2002, тривалість стажу - 1 рік, 10 місяців та період навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 05.08.1992 по 30.06.1997, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 12 днів.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина четверта статті 242 КАС Украчи передбачає, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Аналіз вказаних вище норм процесуального права дає підстави зробити висновок, що судове рішення має на меті ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень і вихід суду за межі позовних вимог може мати місце виключно для ефективного захисту вказаних прав, свобод і інтересів.

Поряд з викладеним, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту порушених прав шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи періоди, що дають судді право на відставку, та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період праці стажистом прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 07.07.1997 - 29.01.1998, тривалість стажу - 6 місяців, 22 дня; період праці стажистом помічника прокурора Комінтернівського району м. Харкова з 30.01.1998 - 09.03.1998, тривалість стажу - 1 місяць, 9 днів; період праці стажистом слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 10.03.1998 - 25.03.1998, тривалість стажу - 15 днів; період праці слідчим прокуратури Комінтернівського району м. Харкова з 26.03.1998 - 29.12.1998, тривалість стажу - 9 місяців, 3 дня; період праці старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області з 30.12.1998 - 28.02.2000, тривалість стажу - 1 рік, 1 місяць, 28 днів; період праці слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Харківської області з 01.03.2000 - 01.01.2002, тривалість стажу - 1 рік, 10 місяців та період навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 05.08.1992 по 30.06.1997, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 12 днів не врахував, що скасування рішення відповідача в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без зобов`язання відповідача призначити та виплачувати таке утримання в розмірі 60 відсотків, призведе до зупинення виплати позивачу вказаного грошового утримання.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 9901/805/18 від 02 квітня 2019 року у справі №607/8578/17, від 13 лютого 2020 року у справі №592/5433/17, від 06 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 20 лютого 2018 року у справі №П/9901/382/18, від 01 жовтня 2018 року у справі №541/503/17, від 28 листопада 2019 року у справі №428/3117/17 робив висновки про те, що ефективним способом захисту прав судді у відставці, яким органи Пенсійного фонду України призначають щомісячне довічне грошове утримання у меншому розмірі, ніж того вимагає Закон України «Про судоустрій і статус суддів», є зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплачувати суддям у відставці таке утримання у розмірі, визначеним вказаним законом.

При цьому слід зазначити, що питання розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці імперативно вирішено у частинах другій та третій статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому це питання не відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, тобто не залежать від їх розсуду при виборі будь-яких правомірних варіантів дій.

Єдиним нормативним документом, який регламентує діяльність органів Пенсійного фонду України щодо подання та розгляду суддею у відставці заяви про призначення або перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1).

Разом з тим, цей порядок, як підзаконний нормативний акт, не наділяє органи Пенсійного фонду України правом дискреційних повноважень (на свій розсуд) при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Крім того, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи судді певні періоди роботи та навчання є таким, що неможливо виконати відповідачу.

Так, як зазначалось вище, лише два нормативних акта регулюють діяльність органів Пенсійного фонду України щодо призначення, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а саме ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус судців» та Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1).

При цьому жоден з цих двох нормативних актів не наділяє органи Пенсійного фонду України правом зараховувати певні періоди роботи та навчання до стажу роботи судді або правом на свій власний розсуд визначати розмір довічного утримання.

Право зараховувати певні періоди роботи та навчання до стажу роботи судді належить Вищій раді правосудця під час прийняття рішення про звільнення судді у зв`язку з поданням заяви про відставку та суду, в якому працював суддя, під час видачі розрахунку стажу судці, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці (додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України).

Такий особливий порядок відносно суддів відрізняється від передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прав органів Пенсійного фонду по обчисленню страхового стажу (частина друга статті 24) та визначенню розміру пенсій (стаття 27, тощо).

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_1 , є саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність зміни судом першої інстанції обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені, за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Харківській області на користь позивача підлягають присудженню витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 1 681,60 грн., з яких 420,40 грн. за подання позовної заяви та 1 261,20 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13468/2020 скасувати в частині відмови у задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГГоловного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 1 681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривні 60 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко