Справа № 520/14520/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 р.Справа № 520/14520/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Перцової Т.С.

представників сторін: позивача - Кравченко О.О., відповідача - Моїсеєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, по справі № 520/14520/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатранссервіс"

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020 р.,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфатранссервіс" (далі по тексту ТОВ "Альфатранссервіс", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі по тексту Слобожанська митниця, відповідач, митний орган, митниця), в якому просило суд:

- скасувати рішення про коригування митної вартості №UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.09.2020 Слобожанською митницею Держмислужби було неправомірно винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA80700/2020/001783/2, яким здійснено коригування митної вартості за другорядним (резервним за ціною угоди щодо ідентичних товарів) методом, внаслідок чого розрахунок митної вартості склав 29137,89 USD, у зв`язку з чим позивачу було безпідставно донараховано митні платежі на суму 29657,25 грн. Позивач вважає, що ним було надано до митного оформлення всі необхідні документи, які повністю підтверджують заявлену митну вартість декларованого товару, не містять розбіжностей та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а тому у відповідача були відсутні підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів та застосування другорядного методу для визначення митної вартості поставлених товарів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі №520/14520/2020 позов - задоволено.

Визнано протиправним і скасовано повністю рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020р.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі №520/14520/2020, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що за результатом аналізу інформації та співставлення наданих декларантом документів було встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари оформлені митницями ДМС України у максимально наближений термін, а також у результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичного товару, зокрема оформленого ТОВ «Альфатранссервіс» за митною декларацією №UA807170/2020/0266562 від 28.05.2020, де постачальником товару також є ТОВ «Авангард» у рамках того ж самого зовнішньоекономічного договору №027-20-Є/УК від 13.04.2020. Вказує, що фактурна вартість на однакові артикули товару зменшилась була 3,0664 дол. США/кг, а за декларацією позивача рівень митної вартості стала 2,6195 дол. США/кг, при цьому, декларантом не наведено будь-яке обґрунтування зменшення вартості цих товарів. Також зазначив, що в наданих декларантом платіжних документах містяться розбіжності, а саме у платіжному дорученні №32 від 20.05.2020 сума перерахованих коштів ТОВ «Альфатранссервіс» складає 26437,32 дол. США, а відповідно до рахунку-фактури від 02.09.2020 № 31273 за товар повинна бути сплачена сума у розмірі 23349,77 дол. США. Вказані документи також містять розбіжності у рахунках щодо призначення платежу, що свідчить про те, що платіжне доручення, надане декларантом, взагалі не відноситься до оплати товарів, які заявлені позивачем до митного оформлення. Вважає хибними посилання суду першої інстанції на платіжне доручення від 26.08.2020 №54 та акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2020 до 25.08.2020, якими, зокрема, на думку суду, підтверджується відсутність розбіжностей у наданих декларантом платіжних документах, оскільки такі документи взагалі не подавалися позивачем і не оцінювалися митним органом під час аналізу документів, а тому такі документи не можуть бути покладеними в основу прийнятого судом рішення.

Також вказує, що судом першої інстанції не надано оцінку та не враховано аргументи відповідача щодо відсутності такої складової митної вартості як витрати на транспортування. Пояснив, що наданий декларантом документ (довідка про транспортні витрати) є похідним від основного документу, на підставі якого позивачу надавалися послуги з перевезення Договору транспортного експедирування, який не був поданий до митного оформлення разом з митною декларацією, хоча, як вказує апелянт, із вказаної вище довідки вбачається, що останній датований 01.09.2020, тобто на момент митного оформлення був у наявності у позивача. Висловив застереження, що декларантом додатково була надана калькуляція фактичної собівартості від 02.09.2020, в якій вказані умови поставки EXW, при цьому до позовної заяви позивачем додано копії ідентичної вказаній калькуляції, однак уже з умовами поставки FCA. Отже, наведені умови поставки є різними, тобто наявна розбіжність, і тому транспортні документи та документи, що відображають витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, які підтверджують митну вартість будуть різнитися. Надані до суду лист ТОВ «Авангард» №020920/01 від 02.09.2020 та наказ про встановлення тарифної політики на 2020 рік № 23/1219/01 від 23.12.2019, на які в оскаржуваному рішенні посилається суд першої інстанції, взагалі не подавалися позивачем і не оцінювалися митним органом під час аналізу документів, а тому вказані документи також не можуть бути покладеними в основу прийнятого судом рішення та використовуватись в якості доказів.

Крім того, апелянт вказує, що ціни на товари, зазначені в Додатку №1 від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди від 13.04.2020 не співпадають з цінами в рахунку-фактурі №31273 від 02.09.2020. При цьому наголошує, що за кодом «d4103» - додаткова угода №1 від 02.09.2020 у митній декларації, поданій позивачем від 04.09.2020 у АСМО «Інспектор» знаходиться наданий декларантом додаток №1 від 17.04.2020, у якому зазначені інші ціни, ніж в рахунку-фактурі №31273 від 02.09.2020, однак судом першої інстанції не було надано належної оцінки зазначеним обставинам.

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на висновок Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений в постановах від 02.04.2019 у справі № 826/14258/15, від 02.04.2019 по справі № 815/4150/14, суть якого зводиться до того, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на позивача.

З огляду на викладене, враховуючи неможливість визначення митної вартості товарів за першим методом стверджує, що митним органом було правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості та прийнято рішення про коригування митної вартості, чим недопущено можливі втрати Державного бюджету України у разі здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, визначеною позивачем у розмірі 29657,25 грн. У зв`язку з чим, апелянт вказує, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості винесено на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України, а тому обставини для його скасування відсутні.

Позивач, у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, з огляду на її безпідставність та необґрунтованість, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 залишити без мін. Вказав, що твердження відповідача щодо відсутності обґрунтування зміни (зменшення) вартості товару у порівнянні з товарами, що були поставлені за контрактом № 027-20-Є/УК від 13.04.2020 та надані до митного оформлення 28.05.2020 не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки товар поставлений за вказаною митною декларацією від 28.05.2020 за цінами відповідно до Додатку №1 (специфікації) до зовнішньоекономічної угоди №027-20-Є/УК від 13.04.2020, датованої 17.04.2020, а товар, щодо якого прийнято оскаржуване рішення - на підставі Додатку №1 (специфікації) від 02.09.2020 та відповідно за іншими цінами ніж поставлений 28.05.2020 товар, що відповідає, зокрема, п. 4.1 вказаного контракту. З приводу твердження відповідача про те, що позивачем було надано до митного оформлення Додаток №1 від 17.04.2020, а не Додаток №1 від 02.09.2020, заперечує, оскільки вказаний Додаток №1 від 17.04.2020 надавався позивачем до митного оформлення 28.05.2020 попередньої партії товарів, що також поставлялися за контрактом від 13.04.2020. Крім того, сам митний орган у рішенні про коригування митної вартості посилається саме на Додаток № 1 від 02.09.2020, а не на Додаток №1 від 17.04.2020. У зв`язку з чим, посилання відповідача на надання позивачем недостовірної інформації в частині переліку документів є надуманими та такими, що вводять суд в оману щодо дійсних обставин справи.

Щодо твердження відповідача про невідповідність в нумерації рахунків на підставі яких було оплачено товар та суми, яка зазначена в платіжному дорученні пояснив, що на момент оплати інвойсу № 31273 від 02.09.2020 продавець мав борг перед покупцем у розмірі 593,28 дол. США, який виник у зв`язку з тим, що за попередньою поставкою товару за контрактом від 13.04.2020 на підставі рахунку-фактури № 18572 від 20.05.2020 покупцем було сплачено передоплату на вказану суму більше ніж вартість фактично поставлено товару за попередньою поставкою, у зв`язку з чим позивачем було сплачено суму у розмірі 23 756,49 дол. США з урахуванням вказаного боргу (24349,77-593,28). Зауважує, що всі супровідні документи за попередньою поставкою товару за контрактом № 027-20-Є/УК від 13.04.2020 були надані Слобожанській митниці Держмитслужби при здійсненні митного оформлення відповідного товару, що спростовує твердження відповідача про те, що надане декларантом платіжне доручення не може слугувати доказом оплати поставленого товару.

Доводи відповідача про те, що ціни у комерційній пропозиції ТОВ «Авангард» від 31.08.2020 нижче ніж у Додатку №1 від 17.04.2020 вважає такими, що перекручують обставини справи, оскільки, вказана комерційна пропозиція від 31.08.2020 була надана постачальником позивачу на декілька місяців пізніше, ніж був укладений Додаток № 1 від 17.04.2020 року, та була пов`язана зі зміною комерційних умов поставки товари, адже ринкові ціни на відповідний товар у квітні 2020 були набагато вищими ніж в серпні 2020, що також підтверджується комерційною пропозицією для ТОВ «Альфатранссервіс» іншого постачальника. Вказує, що на підставі комерційної пропозиції від 31.08.2020 між сторонами контракту було укладено додаток №1 від 02.09.2020, а тому ціни у вказаних документах співпадають, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Щодо посилань відповідача на розбіжності, які містяться у наданій до митного органу та до суду калькуляції розрахунку собівартості товару, зазначмв, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем до суду було надано калькуляції собівартості товарів як на умовах ЕХW так і на умовах FCA. Пояснив, що продаж товару відповідно до інвойсу від 02.09.2020 №21373 здійснювався на умовах FCA, та відповідно до п. 3.1.1 зовнішньоекономічної угоди поставка товару здійснювалася продавцем на умовах FCA. Крім того, наданими до матеріалів справи копіями листа ТОВ «Авангард» від 02.09.2020 та наказу про встановлення тарифної політики на 2020 рік від 23.12.2019, підтверджується, що незалежно від того, на яких базових умовах здійснюється поставка товару, застосовується коефіцієнт «1», та відповідно, вартість товару не змінюється та застосовуються така сама калькуляція.

Наполягає, що висновки митного органу щодо наявності суперечностей між цінами на товар, зазначеними в Додатку №1 від 02.09.2020 та цінами, зазначеними в інвойсі №31273 від 02.09.2020 не відповідають дійсності, оскільки зазначені ціни у вказаних документах є ідентичними. Крім того, довідка про транспортні витрати від 04.09.2020 № 654 надана позивачем до митного органу є належним доказом суми транспортних витрат позивача на поставку товару та містить всі необхідні відомості. Зауважує, що у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні будь-які посилання на вказані обставини як на підставу для коригування.

З огляду на викладене, вважає, що позивачем були надані до митного оформлення товарів всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством України, які підтверджують заявлену митну вартість товарів, та які не містять розбіжностей та з достатньою повнотою висвітлювали всі відомості, котрі підтверджують числові значення складових митної вартості за ЕМД від 04.09.2020. Звертає увагу суду, що 09.11.2020 відповідачем було здійснено митне оформлення чергової партії товару, що була поставлена на підставі зовнішньоекономічної угоди №027-20-Є/УК від 13.04.2020 та за цінами зазначеними у Специфікації від 02.09.2020 та митне оформлення вказаної партії товару було здійснено відповідачем за основним методом визначення митної вартості за ціною договору. Отже, сам відповідач визнав обґрунтованість застосування позивачем при розрахунку вартості товарів основного методу.

09.02.2021 від представника відповідача, на виконання вимог суду апеляційної інстанції, надійшли письмові пояснення з наданням додаткових документів, в яких наведено, які саме документи надавались позивачем безпосередньо під час митного оформлення та, які позивач додатково надсилав до митного органу після отримання відповідного повідомлення. До вказаних пояснень апелянтом додано копії, зазначених документів та зауважено, що інших документів до митного контролю та митного оформлення товарів за ЕМД від 04.09.2020 до митниці декларантом не подавалося.

Позивач, в надісланих до суду додаткових поясненнях зазначив, що документи, які були надані ним до митного оформлення відповідають переліку графи 44 митної декларації. Також наводить перелік документів, наданих декларантом на вимогу митниці, що як вважає позивач, підтверджується листом ФОП ОСОБА_1 від 07.09.2020, копія якого міститься в матеріалах справи. Звертає увагу суду на те, що позивачем надавались до митниці і рахунок-фактура № 31273 від 02.09.2020 і рахунок на оплату № 32467 від 25.08.2020, і банківський платіжний документ № 32 від 22.05.2020 і банківський платіжний документ № Р200826982 від 26.08.2020, що спростовує твердження представника позивача, висловлені у судовому засіданні від 28.01.2021. Зауважив, що документи для здійснення електронного декларування надаються митним брокером до митниці з використанням програмного забезпечення MD DecPlus, а не з використанням АСМО Інспектор, як стверджує представник відповідача, оскільки АСМО Інспектор це внутрішнє програмне забезпечення/база митних органів, до якої ані декларант, ані митний брокер доступу не мають.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2020 позивач під час здійснення імпорту до України товару у межах укладеного з резидентом Російської Федерації - ТОВ «Авангард» - зовнішньоекономічного контракту №027-20-Є/УК від 13.04.2020р. в особі декларанта (ФОП ОСОБА_2 ) склав і подав до Митниці електронну митну декларацію №UA807170/2020/045174 від 04.09.2020 (а.с.32).

У вказаній декларації визначена митна вартість товару за позицією № 1 (Неткане полотно спанлейс 0,13м 43г/м2 30*70 мішки - 5245,600 кг; Неткане полотно СПАНЛЕЙС 0,10м 31г/м2 10*90 - 2829,800 кг; Неткане полотно СПАНЛЕЙС 0,185м 35г/м2 10*90 -1427,000 кг; Являє собою нетканий рулонний матеріал спанлейс, вибілений, виготовлений із суміші хаотично розташованих синтетичних (поліефірних) волокон, без покриття, без просочення та дублювання (армування) іншим матеріалом, волокна скріплені механічним способом, з поверхневою щільністю 31, 35, 43г/м2) за першим методом (за ціною договору) на рівні - 24.349,77 доларів США.

За твердженням позивача показник вартості товару дорівнював: - 2,67 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,13м 43г/м2 30*70 мішки; - 2,43 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,10м 31г/м2 10*90; - 2,43 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,185м 35г/м2 10*90.

Відповідно до граф 35 та 38 загальна вага товару за позицією № 1 складала - 9967,5 брутто кг. та 9502,4 нетто кг.

До декларацій були додані:

- сертифікати якості від 02.09.2020р. №2715, від 02.09.2020р. №2716, від 02.09.2020р. №2717;

- пакувальний лист від 02.09.2020р.;

- рахунок - фактура (інвойс) від 02.09.2020р. №31273;

автотранспортна накладна від 02.09.2020р. №508037;

- сертифікат походження товару від 02.09.2020р. №;

- банківський платіжний документ №32 від 22.05.2020р.;

- банківський платіжний документ №Р200826982 від 26.08.2020р.;

- документ на підтвердження вартості перевезення №654 від 04.09.2020р.;

- додаткова угода №1 від 02.09.2020р.;

- зовнішньоекономічний договір №027-20-Э/УК від 13.04.2020р.;

- договір про надання послуг митного брокера №67- МО-10/2017р.;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №5907087;

- копія митної декларації країни відправлення №10210200/020920/0251381 від 02.09.2020р.

Під час вивчення цих документів митницею було виявлено, що за іншими митними деклараціями рівень митної вартості на подібний (аналогічний) товар становить 3,09 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,13м 43г/м2 30*70; 2,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,10м 31г/м2 10*90; 2,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,185м 35г/м2 10*90.

Внаслідок чого адміністративним органом була застосована процедура консультацій з приводу рівня митної вартості товару шляхом направлення 04.09.2020 Товариству в особі декларанта електронного запиту на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.

Листом від 07.09.2020 вих. № 46 декларантом платника - ФОП ОСОБА_3 , на вказаний запит Митниці, були подані додаткові документи: лист №07/09 від 07.09.2020; копія митної декларації країни відправлення; лист-калькуляція собівартості №б/н від 02.09.2020; комерційні пропозиції іноземної фірми, щодо вартості аналогічних товарів; фірма «AKINAL SENTETIK TEKSTIL SAN. VE TIC. A3» (Туреччина); полотно віскоза 10% поліефір 90% - 2,45 USD за 1 кг. полотно віскоза 30% поліефір 70% - 2,57 USD за 1 кг. (при аналогічному обсязі закупівлі); комерційна пропозиція від ТОВ «Авангард» №б/м від 31.08.2020; банківській платіжний документ, що стосується товару; рахунок на оплату №32467 від 25.08.2020.

Як встановлено судом першої інстанції, причиною для початку процедури консультацій слугувало судження митниці про недостатність документів для визначення складових митної вартості товарів та спрацювання згенерованих АСАУР ризиків можливого заниження митної вартості відносно товару за позицією № 1.

08.09.2020 митним органом було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2020/001783/2, яким, внаслідок застосування резервного - другорядного методу визначення митної вартості товарів (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) було визначено митну вартість товару на рівні : 3,09 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,13м 43г/м2 30*70; 2,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,10м 31г/м2 10*90; 2 ,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс0,185м 35г/м2 10*90. Загалом було визначено митну вартість товару на суму 29.137,89 доларів США.

Юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про: 1) спрацювання модуля АСАУР, 2) недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, 3) розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено (сума в платіжних документах на передплату товару не співпадає із сумою інвойсу № 31273 від 02.09.2020, в комерційній пропозиції продажу ціни на товари нижче ніж в Додатку №1 від 02.09.20р. до зовнішньоекономічної угоди № О27-20-3/УК від 13.04.2020, в наданій калькуляції на виробництво товару вказана вартість на умовах ЄХУУ продаж товару відповідно до інвойсу на умовах РСА, ціни на товари в Додатку N1 від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди №027-20-3/УК від 13.04.2020 не співпадають з цінами в інвойсі № 31273 від 02.09.2020).

У подальшому на виконання цього рішення про коригування митної вартості митницею було прийнято рішення у формі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2020/00992.

Позивач виконав вимоги митного органу і з метою уникнення простою подав нову вантажну митну декларацію (№ UA807170/2020/045854 від 08.09.2020), де зазначив обчислений митницею показник митної вартості товару.

Проте, не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником до митного оформлення документи не містили розбіжностей та з достатньою повнотою висвітлювали всі відомості, котрі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів за ЕМД № UA807170/2020/045174 від 04.09.2020.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 р. (далі по тексту МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

На виконання ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, то піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених Митним кодексом України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено частиною другою статті 53 МК України.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

В силу ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За приписами п.4 ч.1 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктами 1 частини 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Повноваження органів доходів і зборів щодо можливості запиту додаткових документів передбачено як статтею 53 МК України, так і статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі - Угода).

Так, відповідно до статті 17 Угоди ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

При цьому, відповідно до пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11 вересня 2015 року № 689 (далі - Методичні рекомендації) робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості, і здійснюється шляхом, зокрема:

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

За визначенням пункту 7 Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У свою чергу, за змістом статті 57 МК України, якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020, підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування зазначено про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного Кодексу України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а враховуючи, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, зокрема сума в платіжних документах на передплату товару не співпадає із сумою інвойсу № 31273 від 02.09.2020, в комерційній пропозиції продажу ціни на товари нижче ніж в Додатку № 1 від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди № О27-20-3/УК від 13.04.2020, в наданій калькуляції на виробництво товару вказана вартість на умовах EXW продаж товару відповідно до інвойсу на умовах FСА, ціни на товари в Додатку N 1 від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди № 027-20-3/УК від 13.04.2020 не співпадають з цінами в інвойсі №31273 від 02.09.2020, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктами 3 статті 53 МК України та вимогою декларанта прийняти рішення про коригування митної вартості товару.

З приводу посилання митного органу у вказаному рішенні про коригування митної вартості щодо невідповідності суми в платіжних документах на передплату товару сумі інвойсу №31273 від 02.09.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до інвойсу № 31273 від 02.09.2020 (рахунку-фактури) сума, яку має сплатити покупець ТОВ «Альфатранссервіс» продавцю - ТОВ «Авангард» за товар становить 24 349, 77 дол. США.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом разом з електронною митною декларацією до митного оформлення було подано, зокрема, платіжні документи, а саме платіжний документ від 26.08.2020 № Р та документ № 32 від 22.05.2020 (платіжне доручення).

Зі змісту платіжного доручення від 22.05.2020 №32 вбачається, що платником ТОВ «Альфатранссервіс» було перераховано на рахунок отримувача ТОВ «Авангард» за договором №027-20-Е/УК від 13.04.2020 грошові кошти у розмірі 26 437,32 дол. США.

Відповідно до платіжного документу від 26.08.2020 № Р, яке також було надано декларантом до митного оформлення, вбачається, що на рахунок ТОВ «Авангард» за договором №027-20-Е/УК від 13.04.2020 було перераховано кошти у розмірі 23756,49 дол. США, та вказано що комісія банку за перерахунок вказаної суми становить 977,76 дол. США. На даному документі міститься відтиск штампу АТ «Перший український міжнародний банк» від 26.08.2020 «проведено банком».

Отже, з наведеного вбачається, що суми відображені у вказаних платіжних документах дійсно не відповідають сумі, зазначеній у інвойсі № 31273 від 02.09.2020, а саме у всіх трьох вище вказаних документах зазначено різні суми.

Крім того, як вбачається з документів, які було надано декларантом на вимогу митниці додатково, а саме з рахунку на оплату №32467 від 25.08.2020, вбачається, що покупець в особі ТОВ «Альфатранссервіс» має сплатити продавцеві - ТОВ «Авангард» за товар грошові кошти у розмірі 24 349, 77 дол. США, тобто сума вказана у даному документі збігається із сумою вказаною у інвойсі № 31273 від 02.09.2020.

При цьому, слід зазначити, що рахунок на оплату № 32467 від 25.08.2020 та інвойс (рахунок-фактура) №31273 від 02.09.2020 по суті є однаковими за змістом документами, відповідно до яких продавець вказує суму, яку необхідно сплатити покупцю за замовлений ним товар. Тобто вказаний документ, який було надано митним брокером декларанта додатково до митниці не підтверджує оплату товару, а лише дублює зміст вищевказаного інвойсу № 31273 від 02.09.2020, який декларантом було подано раніше під час митного оформлення товару.

Також, як вбачається із копії листа митного брокера декларанта від 07.09.2020 №46, серед документів, які було надано останнім до митниці додатково у пункті 6 вказано банківський платіжний документ, що стосується товару, при цьому не вказано його дати та номеру, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість ідентифікувати такий платіжний документ.

З наданих до суду апеляційної інстанції разом із письмовими поясненнями представником відповідача документів, які надавались декларантом, зокрема, додатково на вимогу митниці, вбачається, що серед них відсутній будь-який платіжний документ.

Посилання позивача на платіжне доручення № 54 від 26.08.2020, яке було надано ним до матеріалів справи разом з позовною заявою та на акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2020 до 25.08.2020, складеного між ТОВ «Авангард» та ТОВ «Альфатранссервіс», з яких, як вказує позивач, вбачається, що ним було сплачено передплату згідно рахунку на оплату № 32467 від 25.08.2020 по контракту №027-20ЄЄУК від 13.04.2020 всього в розмірі 23.756,49 доларів США, та на момент оплати інвойсу № 312783 від 02.09.2020 продавець мав борг перед покупцем (позивачем) у розмірі 593,28 доларів США, оскільки за попередньою поставкою товару за тим самим контрактом № 027-20-Э/УК від 13.04.2020, покупцем було сплачено більшу суму ніж вартість фактично поставленого товару, що в свою чергу свідчить про відсутність розбіжностей у наданих до митниці платіжних документах та інвойсі № 31273 від 02.09.2020, є неприйнятними, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази надання декларантом зазначених документів до митниці як під час подання електронної митної декларації, що підтверджується також відсутністю вказівок про такі документів графі 44 ЕМД, так і під час додаткового надання документів на вимогу митниці, що підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції документами, наданими відповідачем на вимогу суду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що навіть, якщо припустити, що зазначений у листі митного брокера від 07.09.2020 № 46 у пункті 6 банківський платіжний документ, що стосується товару це є платіжне доручення № 54 від 26.08.2020, на яке посилається позивач, зміст цього платіжного документу все одно не спростовує висновок митниці щодо невідповідності суми, зазначеної в останньому (23 756,49 дол. США) сумі, вказаній в інвойсі від 02.09.2020 (24 349, 77 дол. США).

Доводи позивача про те, що всі супровідні документи за попередньою поставкою товару за контрактом № 027-20-Э/УК від 13.04.2020, які можуть підтвердити наведені позивачем аргументи щодо відсутності розбіжностей у наданих до митниці платіжних документах, надавались позивачем Слобожанській митниці Держмитслужби, колегія суддів оцінює критично, оскільки, доказів на підтвердження наведеного ані до суду першої ані апеляційної інстанції позивачем надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вищезазначені документи, які були надані позивачем додатково на вимогу митного органу, не усувають розбіжностей щодо ціни товару, які були виявлені під час митного оформлення, та які, в свою чергу, впливають на повноту і правильність визначення митної вартості.

З приводу посилань митного органу у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на те, що в комерційній пропозиції продажу ціни на товари нижче ніж в Додатку № 1 від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди №О27-20-3/УК від 13.04.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дослідивши зміст комерційної пропозиції ООО «Авангард» від 31.08.2020 та зміст, доданого до матеріалів справи Додатку №1 (Специфікації) від 02.09.2020 до зовнішньоекономічної угоди №027-20-Э/УК від 13.04.2020, колегією суддів встановлено, що ціни у вказаних документах повністю збігаються за всіма товарними позиціями.

Отже, посилання митниці в оскаржуваному рішенні на наявність розбіжностей цін у вказаних документах не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, декларантом під час заповнення митної декларації у графі 44 за кодом «d4103» було вказано документ під назвою Додаткова угода №1 від 02.09.2020, однак, при дослідженні судом наданого на вимогу суду пакету документів, які подавалися декларантом як під час митного оформлення так і додатково на вимогу митниці, було встановлено, що під вказаним документом (Додаткова угода №1 від 02.09.2020) насправді декларантом було надано до митниці Додаток №1 від 17.04.2020, зазначені ціни на товарні позиції в якому відрізняються від цін на такі ж товарні позиції, вказані в комерційній пропозиції ООО «Авангард» від 31.08.2020.

Доводи позивача про те, що ним надавався до митниці саме Додаток №1 від 02.09.2020, що підтверджується відображенням назви саме цього документу, а не Додатку № 1 від 17.04.2020 у картці відмові, є такими, що спростовані дослідженими судом апеляційної інстанції матеріалами справи, а саме пакету документів, які надавались позивачем до митниці та принт-скріном з АСМО «Інспектор», з якого вбачається подання позивачем до митниці саме Додатку №1 від 17.04.2020. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, з наведеного вбачається, що правомірним є твердження митного органу про те, що ціни на товарні позиції, зазначені в поданій декларантом комерційній пропозиції продавця від 31.08.2020 є нижчими за ціни на аналогічні товарні позиції, вказані в Додатку № 1 до зовнішньоекономічної угоди №027-20-Э/УК від 13.04.2020, доданому декларантом під час митного оформлення.

Щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що в наданій калькуляції на виробництво товару вказана вартість на умовах EXW, а відповідно до інвойсу - на умовах FСА, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з наданих декларантом до митного оформлення калькуляцій на виробництво товару від 02.09.2020, вартість останнього визначена на умовах EXW, разом з цим з поданого декларантом інвойсу від 02.09.2020 вбачається, що поставка здійснюється на умовах FСА Шахты (ИНКОТЕРМС-2010) КОНТРАКТ №027-20-Э/УК от 13.04.2020.

Тобто, способи поставки товару, визначені у вказаних документах відрізняються.

Відповідно до Інкотермс2010. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), умова поставки FСА - франко- перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Згідно з пунктом Б.3.а ІНКОТЕРМС 2010 Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.З а. Пунктом Б.6. визначено, що Покупець зобов`язаний сплатити: всі витрати, пов`язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у названому місце призначення; будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок невиконання покупцем обов`язку призначити перевізника або іншу особу у відповідності з статтею А.4.

В свою чергу, згідно із Інкотермс 2010 термін EXW (умова поставки згідно вказаних вище калькуляцій) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

З наведеного вбачається, що умови поставки, вказані у поданих декларантом документах відрізняються, що позбавляє митний орган можливості встановити встановити на яких умовах в дійсності здійснювалась поставка товару.

Доводи позивача про те, що ним надавались до суду калькуляції собівартості товарів як на умовах EXW так і на умовах FСА, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів надання калькуляцій на умовах поставки FСА до митного органу як під час безпосередньо митного оформлення так і під час надання додаткових документів, позивачем до суду надано не було.

Також колегія суддів не приймає посилання позивача на лист ТОВ «Авангард» вих. №020920/01 від 02.09.2020 та копію наказу про встановлення тарифної політики на 2020 рік №23/1219/01 від 23.12.2019, які було надано ним до суду першої інстанції, та згідно яких незалежно від того, на яких базових умовах (FCA - склад постачальника або EXW - склад постачальника) здійснюється поставка товару застосовується коефіцієнт « 1» та, відповідно, вартість товару не змінюється та застосовується така сама калькуляція, оскільки позивачем не надано доказів надання таких документів до митного органу, ані під час митного оформлення ані під час надання додаткових документів на вимогу митниці, що також підтверджується відсутністю вказівки про вказані документи у графі 44 ЕМД та у листі митного брокера позивача, в якому перелічені документи, які додатково надались останнім на вимогу митниці.

Отже, з наведеного вбачається, що з наданих декларантом до митного оформлення документів у митного органу була відсутня можливість точно встановити на яких саме умовах здійснювалася поставка товару.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі про те, що надана до митного оформлення довідка про транспортні виплати № 654 від 04.09.2020 та міжнародна автотранспортна накладна А№508037 від 02.09.2020 не є належними документами, які підтверджують таку складову митної вартості як витрати на транспортування, колегія суддів зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, в ньому відсутні будь-які посилання митного органу на вказані обставини, як на підставу коригування митної вартості. Крім того, з наведеного у вказаному рішенні розрахунку митної вартості товару самим митним органом враховано суму у розмірі 15000,00 грн, що вказана як транспортні витрати відповідно до наданих декларантом документів. У зв`язку з чим, вказані доводи відповідача є неприйнятними.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що документи, які були надані позивачем додатково на вимогу митного органу, не усували розбіжностей щодо умов оплати, ціни товару, які були виявлені під час митного оформлення, та які, в свою чергу, впливають на повноту і правильність визначення митної вартості.

Беручи до уваги факт ненадання до митниці таких додаткових документів, які б спростували виявлені розбіжності та підтвердили ціну, яка була сплачена контрагенту за поставлений товар, відповідачем правомірно винесено картку відмови № UA807170/2020/00992 від 10.09.2020 та рішення про коригування митної вартості товарів UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020, якими вартість задекларованого товару визначено на рівні на рівні: 3,09 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,13м 43г/м2 30*70; 2,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,10м 31г/м2 10*90; 2 ,91 доларів США за 1 кг. нетканого полотна спанлейс 0,185м 35г/м2 10*90. Загалом було визначено митну вартість товару на суму 29.137,89 доларів США.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що митну вартість товару відповідачем скориговано відповідно до цінової інформації на ідентичний товар, зокрема оформлений раніше у схожій кількості, на схожих комерційних умовах за фактами митних оформлень, що наявні у АСМО Інспектор на підставі МД № UA 807170/2020/26656 від 28.05.2020 за цією ж зовнішньоекономічної угоди № 027-20-Є/УК від 13.04.2020.

Враховуючи встановлену судом апеляційної інстанції неможливість визначення митної вартості товару за першим методом, передбаченим статтею 54 МК України за ціною договору, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар (у зв`язку з ненаданням банківських платіжних документів, передбачених частиною 2 ст.53 МК України), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визначення митної вартості товару за наступним (другим) методом за ціною ідентичних товарів.

Доводи позивача про те, що відсутність розбіжностей у наданих до митниці платіжних документах разом з МД №UA807170/2020/045174 від 04.09.2020, зокрема, підтверджується наданими до митного органу документами під час митного оформлення товару за цим же контрактом № 027-20-Є/УК, що була здійснена позивачем раніше під час першої поставки товару, а саме весною 2020 року, колегія суддів відхиляє, оскільки, виходячи зі змісту митної декларації, оскаржуваного рішення та картки відмови, вказані документи не надавались до митного органу безпосередньо під час митного оформлення у вересні 2020, тому не були і не могли бути враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, умови поставки і оплати товару могли бути встановлені митним органом виключно на підставі наданих декларантом документів під час митного оформлення товару разом з МД №UA807170/2020/045174 від 04.09.2020 та наданих додатково на вимогу митниці.

З огляду на викладене, є помилковими судження суду першої інстанції про те, що у ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяв визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскаржених рішень.

Аналіз наведених вище норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений саме на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи подання не всіх документів, що містили відомості про підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару (не надано платіжних документів щодо оплати товару), наявність розбіжностей у тих документах, що були надані, беручи до уваги, що 28.05.2020 здійснено митне оформлення товару, ідентичного задекларованому, на умовах одного й того самого контракту, однак, за вищою ціною, колегія суддів вважає, що у Слобожанської митниці Держмитслужби були наявні підстави для витребування додаткових документів згідно з ч.2 ст.53 МК України.

Позивачем не було надано документи, включаючи і додатково витребувані митним органом, які б усунули сумніви щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортовані товари.

У зв`язку з відсутністю можливості застосування попередніх методів (з огляду на відсутність документів про фактично сплачену ціну за товар) при здійсненні митної оцінки товару, задекларованого позивачем, відповідачем обґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.05.2018 по справі № 809/1260/17, від 19.06.2018 по справі № 818/1220/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, відсутні підстави для скасування даного рішення про коригування митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем доведено правомірність вказаного вище рішення про коригування митної вартості, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач при виданні оскарженого рішення не дотримався вимог ч.2 ст.19 Конституції України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на наведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/14520/2020 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року по справі № 520/14520/2020 - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатранссервіс" до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA80700/2020/001783/2 від 08.09.2020 р.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 05.03.2021 року