Справа № 640/28514/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Житомир

справа № 640/28514/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровної про закінчення виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП №62441658 на підставі пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження;

- зобов"язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП №62441658, оскільки вимоги виконавчого листа, виданого за результатами розгляду адміністративної справи №240/11522/19, не виконано боржником у повному обсязі

Позивач не погоджуючись із вказаною постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.11.2020 суд без прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, передав адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду за підсудністю в порядку ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 25.02.2021 та від 02.03.2021 (за вх.№9647/21 та вх.№10576/21), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 вересня 2020 року №62441658 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки Міністерством внутрішніх справ України на виконання вимог виконавчого провадження було надано підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що стало підставою для прийняття вказаної постанови.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №240/11522/19 позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву з доданими документами про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року (а.с. 64-66).

Вказане рішення набрало законної сили 08.04.2020, у зв"язку з чим Житомирський окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 23.12.2019 у справі №240/11522/19, 11 червня 2020 року видано виконавчий лист (а.с.62).

03 липня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62441658 з виконання виконавчого листа №240/11522/19, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 11.06.2020, про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути заяву з доданими документами про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року (а.с. 63).

Листом від 23 липня 2020 року за вх.№12/6-677 Міністерство внутрішніх справ України повідомило відповідача про те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №240/11522/19 Міністерством внутрішніх справ України 02.07.2020 розглянуто заяву з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та за результатами розгляду прийнято рішення (висновок) від 02.07.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. На підтвердження зазначеного боржником - Міністерством внутрішніх справ України надіслано державному виконавцю висновок про відмову в призначенні одноразової допомоги (а.с. 67, 68).

Окрім того, листом від 04.09.2020 вих.№ 12/6-1728 Міністерством внутрішніх справ України додатково до листа від 23.07.2020 вих.№ 12/6-677 надано пояснення щодо форми та відповідності вищезазначеного висновку (рішення) вимогам Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850) (а.с. 69-70).

14 вересня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №62441658 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Підставою для закриття виконавчого провадження слугували листи Міністерства внутрішніх справ України щодо закінчення виконавчого провадження від 23 липня 2020 року за вх.№12/6-677 та від 04 вересня 2020 року вих.№12/6-1728.

Вважаючи протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені правові норми свідчать, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків у межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові від 14.09.2020 про закінчення виконавчого провадження ВП №62441658 з примусового виконання виконавчого листа №240/11522/19 від 11.06.2020, відповідач зазначає про те, що до Відділу надійшов лист Міністерства внутрішніх справ України щодо закінчення виконавчого провадження від 23.07.2020 за вих.№12/6-677 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. До зазначеного листа додано висновок про відмову у призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Так, згідно з абзацом 3 резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №240/11522/19 судом зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву, з доданими документами, про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

В мотивувальній частині рішення вказано що Департаментом фінансово - облікової політики МВС України матеріали ОСОБА_1 з питання призначення одноразової грошової допомоги повернуто без прийняття рішення, також вказано, що лист УМВС України в Житомирській області не містить посилань відповідача на п.14 Порядку № 850, а тому суд дійшов висновку, що МВС України не прийняло рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

З огляду на встановлені фактичні обставини у справі №240/11522/19 та враховуючи, що Міністерством внутрішніх справ України не було прийнято відповідного рішення, то Житомирський окружний адміністративний суд у межах розгляду адміністративної справи №240/11522/19 зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву, з доданими документами, про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Порядку №850.

Суд зазначає, що оскільки пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження відповідних документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги, тобто передбачає альтернативу для органу МВС при прийнятті рішення, то у державного виконавця були відсутні підстави для висновку про те, що рішення суду не виконане, враховуючи частину судового рішення, яка підлягала примусовому виконанню та передбачала саме прийняття рішення, без чіткого встановлення якого саме рішення - про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про те, що повне виконання рішення полягає саме в нарахуванні та виплаті Міністерством внутрішніх справ України відповідної одноразової грошової допомоги на користь позивача, оскільки зі змісту судового рішення та виконавчого листа, на підставі та на виконання яких відкрито ВП №62441658 слідує, що Міністерство внутрішніх справ України було зобов`язано саме розглянути заяву ОСОБА_1 , з доданими документами, про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти відповідне рішення, а не нарахувати та виплатити таку грошову допомогу.

Питання, пов`язані з виникненням труднощів з виконанням судового рішення чи його незрозумілістю, зокрема, вирішуються шляхом роз`яснення або встановлення способу виконання рішення суду.

Суд зазначає, що державний виконавець з огляду на свій правовий статус не може під час примусового виконання судового рішення давати правову оцінку змісту (суті) рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті останніми на виконання рішення суду, як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення (щодо якого відкрито виконавче провадження).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №805/2174/17-а.

Оскільки виконавчий лист містив вимоги лише про розгляд заяви, а не про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, то постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII прийнята державним виконавцем в межах повноважень та на підставі Закону.

Суд наголошує, що примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», і суд не вправі зобов`язувати відповідача виконати рішення суду, яке набрало законної сили, шляхом ухвалення іншого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та винесення оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, Київ 1, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у строк, визначений ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 05 березня 2021 року

Суддя А.В. Горовенко