Справа № 855/18/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, за участю третіх осіб - Політичної партії «Порядок» та ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Кандидат у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) в порядку, встановленому ст. 273 КАС України, звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо не прийняття рішення про скасування реєстрації кандидата у народні депутати України від Політичної партії «Порядок» в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Центральну виборчу комісію скасувати реєстрацію кандидата у народні депутати України від Політичної партії «Порядок» в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що Центральна виборча комісія прийняла рішення про реєстрацію кандидатом у народні депутати України особи, яка не має права бути обраною депутатом відповідно до ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України». Також позивач зазначає, що представник Політичної партії «Порядок» до заяви про реєстрацію кандидатів у депутати не додав документів, які підтверджують його повноваження. Позивач вважає, що повідомлені ним обставини щодо проживання ОСОБА_2 у період з травня 2018 року по січень 2019 року за межами території України та щодо неодноразового виїзду на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим, є достатніми для прийняття Центральною виборчою комісією рішення про скасування реєстрації вказаної особи кандидатом у депутати.

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та зобов`язано Центральну виборчу комісію надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнята постанова від 01 березня 2021 року № 80 в частині реєстрації кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 на проміжних виборах народного депутата України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 та рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 01 березня 2021 року. Також зобов`язано Державну прикордонну службу України надати відомості щодо перетину державного кордону громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 лютого 2016 року по 28 лютого 2021 року включно.

Центральна виборча комісія подала відзив на адміністративний позов, у якому зазначила, що приймаючи рішення про реєстрацію кандидата у народні депутати України від Політичної партії «Порядок» в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач також зазначає, що про результати розгляду скарги від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 було повідомлено листом від 02 березня 2021 року № 21-36-967.

Разом із відзивом на адміністративний позов Центральна виборча комісія надала письмові докази, що були витребувані ухвалою суду від 05 березня 2021 року.

Державна прикордонна служба України також надала відповідь на запит суду, у якому містяться такі ж відомості про перетин кордону ОСОБА_2 , як і у листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 лютого 2021 року № 91-7068/0/15-21, що приєднаний до відзиву на адміністративний позов.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що вичерпний перелік ознак проживання в Україні визначений у ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» і перебування за кордоном в цілях лікування не входить до такого переліку. Також позивач додатково наголосив на тому, що ОСОБА_2 не був направлений на лікування за кордон у встановленому законом порядку.

Під час судового засідання позивач і його представник підтримали адміністративний позов та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на адміністративний позов.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 також заперечував проти адміністративного позову та подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що рішення Центральної виборчої комісії щодо реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати узгоджується з положеннями ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України», ст. 1 Закону України «Про громадянство», а також із практикою застосування вказаних норм права Верховним Судом.

Третя особа - Політична партія «Порядок» явку свого представника в судове засідання не забезпечила. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника вказаної особи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзиву на нього та письмових пояснень третьої особи, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом встановлено, що постановою Центральної виборчої комісії від 22 грудня 2020 року № 569 було призначено проміжні вибори народного депутата України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на неділю, 28 березня 2021 року.

Постановою Центральної виборчої комісії від 23 лютого 2021 року № 71 ОСОБА_1 було зареєстровано кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року, у зв`язку з чим позивачу видано посвідчення № КД-13 від 23 лютого 2021 року.

Голова Політичної партії «Порядок» ОСОБА_3 24 лютого 2021 року подала до Центральної виборчої комісії заяву про реєстрацію кандидатом у народні депутати України на вказаних виборах ОСОБА_2 . До Центральної виборчої комісії 25 лютого та 01 березня 2021 року були надані також додаткові документи з метою пояснення причин відсутності ОСОБА_2 на території України у період з травня 2018 року по січень 2019 року.

ОСОБА_1 01 березня 2021 року звернувся до Центральної виборчої комісії зі скаргою, в якій просив відмовити в реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року.

Центральна виборча комісія постановою від 01 березня 2021 року № 80 зареєструвала ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України.

Листом від 02 березня 2021 року № 21-36-967 Центральна виборча комісія повідомила ОСОБА_1 про залишення його скарги від 01 березня 2021 року без розгляду, а також про реєстрацію ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України згідно з постановою від 01 березня 2021 року № 80.

ОСОБА_1 вважає, що Центральна виборча комісія допустила протиправну бездіяльність щодо не прийняття рішення про скасування реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_2 , у зв`язку з чим звернувся до суду із адміністративним позовом про зобов`язання Центральної виборчої комісії скасувати реєстрацію вказаної особи кандидатом у народні депутати України.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 273 КАС України право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб`єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб`єкти ініціювання референдуму.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про вибори народних депутатів України» суб`єктами виборчого процесу є, зокрема, кандидат у депутати, зареєстрований у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року, колегія суддів приходить до висновку, що він має право на оскарження рішень, дій та бездіяльності Центральної виборчої комісії щодо реєстрації кандидатом у народні депутати України в цьому ж окрузі інших осіб, зокрема ОСОБА_2 .

Визначаючи предмет доказування у цій справі, колегія суддів виходить із того, що постанова Центральної виборчої комісії від 01 березня 2021 року № 80, якою ОСОБА_2 зареєстровано кандидатом у народні депутати України, не оскаржується ОСОБА_1 у межах цього спору. Також позивач не оскаржує дії та рішення Центральної виборчої комісії щодо залишення без розгляду скарги від 01 березня 2021 року, у якій він просив відмовити в реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України.

Натомість ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо не прийняття рішення про скасування реєстрації кандидата у народні депутати України від Політичної партії «Порядок» в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 та зобов`язати вчинити відповідні дії.

Позивач вважає, що отримавши разом зі скаргою від 01 березня 2021 року відомості про обставин, які позбавляють ОСОБА_2 , висунутого кандидатом у депутати, права бути обраним відповідно до ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України», Центральна виборча комісія зобов`язана прийняти рішення про скасування реєстрації кандидата у депутати.

Такими відомостями, згідно з адміністративним позовом та скаргою ОСОБА_1 від 01 березня 2021 року, є проживання ОСОБА_2 у період з травня 2018 року по січень 2019 року у Федеративній Республіці Німеччина, виїзд на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим протягом 2016 року - 20 разів та протягом половини 2017 року - 5 разів. Також позивач просить врахувати, що до заяви про реєстрацію кандидатів у депутати представник Політичної партії «Порядок» не додав документів, що підтверджують його повноваження.

Підстави для скасування реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати визначені у ст. 61 Закону України «Про статус народних депутатів України».

Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 61 вказаного Закону Центральна виборча комісія приймає рішення про скасування реєстрації кандидата у депутати в разі виявлення виборчою комісією обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до статті 9 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Конституції України народним депутатом України може бути обрано громадянина України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» також передбачають, що депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років. Проживання в Україні за цим Законом означає: 1) проживання на території в межах державного кордону України; 2) перебування на судні, що перебуває у плаванні під Державним Прапором України; 3) перебування громадян України у встановленому законодавством порядку у відрядженні за межами України в закордонних дипломатичних установах України, міжнародних організаціях та їх органах; 4) перебування на полярній станції України; 5) перебування у складі формування Збройних Сил України, дислокованого за межами України.

Поняття безперервного проживання на території України визначене в абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство», яке полягає у проживанні в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Вказана норма права також визначає, що не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Верховний Суд у своїх постановах від 25 червня 2019 року у справі № 855/152/19, від 30 червня 2019 року у справі № 855/170/19, 04 липня 2019 року у справі № 855/215/19, сформував висновок, що пасивне виборче право у виборах народних депутатів України не є абсолютним та реалізується за умови дотримання виборчих цензів, зокрема осілості. Ценз осілості в національному виборчому законодавстві виражається у вимозі до кандидата в народні депутати проживати на території України протягом останніх п`яти років. Ценз осілості спрямований на те, щоб депутатами Верховної Ради України обиралися особи, які достатньо глибоко знають і розуміють економічні, політичні, соціальні й інші проблеми державного та суспільного розвитку України і відповідно до цього можуть більш компетентно виконувати свої обов`язки. Зважаючи на конституційні гарантії, установлені статтею 33 Конституції України, відповідно до яких кожен громадянин України не обмежений у своїй свободі пересування і може вільно залишити територію України, обмеження щодо проживання на території України протягом останніх п`яти років, не можуть бути розтлумачені як такі, що зобов`язують особу, яка виявила бажання балотуватися у народні депутати, знаходитися на території України всі 365 (366) днів протягом п`яти останніх років перед виборами.

Також Верховний Суд констатував, що критеріями для визначення періоду проживання особи на території України є тривалість перебування особи за межами України та мета відсутності в Україні.

Учасниками справи не заперечується, що у період з 04 по 23 квітня 2018 року та з 17 травня 2018 року по 27 січня 2019 року ОСОБА_2 перебував у Федеративній Республіці Німеччина. Вказана обставина підтверджується також листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 лютого 2021 року № 91-7068/0/15-21, що був направлений у відповідь на запит Центральної виборчої комісії.

Отже, тривалість відсутності ОСОБА_2 на території України в 2018 році перевищує 180 днів, у зв`язку з чим Центральна виборча комісія при вирішенні питання про реєстрацію вказаної особи кандидатом у народні депутати зобов`язана також перевірити і врахувати мету перебування за кордоном.

Як раніше зазначалося, 24 лютого 2021 року до Центральної виборчої комісії надійшла заява Політичної партії «Порядок» про реєстрацію кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 50 на проміжних виборах народного депутата України 28 березня 2021 року ОСОБА_2 разом з документами, передбаченими ч. 1 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

У подальшому Політична партія «Порядок» 25 лютого та 01 березня 2021 року подала до Центральної виборчої комісії заяву про долучення до раніше поданих документів копій медичних довідок про перебування ОСОБА_2 на лікуванні у Федеративній Республіці Німеччина з травня 2018 року та інших документів.

ОСОБА_1 у своїй скарзі від 01 березня 2021 року просив Центральну виборчу комісію відмовити в реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України з тих підстав, що надані Політичною партією «Порядок» документи не підтверджують заявлену мету виїзду ОСОБА_2 за межі території України - для лікування у Німеччині (м. Баден-Баден).

Скаржник просив врахувати, що ОСОБА_2 на лікування за межі України в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1079 «Про забезпечення організації направлення громадян України для лікування за кордон», не направлявся. Надані ОСОБА_2 копії медичних документів належним чином не завірені (переклад документів не завірений нотаріусом), а тому не мають юридичної сили, а також підтверджують факт перебування на лікуванні лише у період з 25 по 30 травня 2018 року. Окрім цього відсутні документи, що підтверджують дату закінчення лікування. Також у скарзі зазначалося, що аналізом щорічної декларації ОСОБА_2 за 2019 рік, розміщеної на сайті Національного агентства запобігання корупції, в розділі «Видатки та правочини суб`єкта декларування» не зазначено про будь-які витрати на лікування за кордоном протягом 2018 року.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам позивача, колегія суддів враховує, що відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, зокрема, вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

У свою чергу ст. 36 вказаного Закону передбачає, що громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її надання в закладах охорони здоров`я України. Державні органи зобов`язані сприяти виїзду громадян України за кордон і перебуванню там в період лікування. Порядок направлення громадян України за кордон для лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку направлення громадян України для лікування за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1079 (далі - Порядок № 1079), направлення громадян для лікування за кордон ініціюється високоспеціалізованими багатопрофільними або однопрофільними закладами охорони здоров`я, про що складається клопотання щодо необхідності направлення громадянина для лікування за кордон у довільній формі. Клопотання надсилаються відповідними закладами охорони здоров`я до Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Водночас за змістом п.п. 9, 12, 16 вказаного Порядку, дотримання встановлених ним вимог є обов`язковим у тому разі, коли оплату лікування громадянина за кордоном здійснює Міністерство охорони здоров`я України в межах бюджетних асигнувань, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за відповідною бюджетною програмою.

Матеріали справи не містять доказів того, що оплата лікування ОСОБА_2 за кордоном здійснювалася за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку з чим оформлення документів, передбачених Порядком № 1079 не є обов`язковим.

На виконання вимог ухвали суду від 05 березня 2021 року Центральна виборча комісія надала засвідчені копії документів, на підставі яких була прийнята постанова від 01 березня 2021 року № 80 в частині реєстрації кандидатом у народні депутати України ОСОБА_2 .

Дослідивши вказані документи, колегія суддів встановила, що згідно з довідкою Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський міжрайонний онкологічний диспансер м. Маріуполя» від 16 травня 2018 року № 108 позивачу було рекомендоване, в разі згоди, хірургічне лікування в закордонних клініках.

Згідно з довідками клініки Міттельбаден ( Бальгер Штрассе , 50, м. Баден-Баден, Німеччина ) від 25 травня 2018 року ОСОБА_2 24 травня 2018 року було проведено патологічно-гісталогічне дослідження.

Між клінікою Міттельбаден (Бальгер Штрассе, 50, м. Баден-Баден, Німеччина ) та ОСОБА_2 30 травня 2018 року було укладено договір про медичне обслуговування. З довідки про перебування у стаціонарі від 30 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 належало проходити курс стаціонарного лікування з 31 травня 2018 року.

Відповідно до виписного екіпризу клініки Міттельбаден Баден-Баден Бюль від 12 липня 2018 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 09 по 12 липня 2018 року, відповідно до виписного екіпризу від 25 липня 2018 року термін перебуваня на стаціонарному лікуванні становив з 23 по 25 липня 2018 року, а згідно з довідкою від 11 грудня 2018 року - з 10 по 11 грудня 2018 року.

Також до Центральної виборчої комісії була надана довідка клініки Міттельбаден Баден -Баден Бюль від 18 грудня 2018 року, згідно з якою лікування пана ОСОБА_2 проводилося з липня по грудень 2018 року.

Додатково Політична партія «Порядок» надала довідку Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області від 01 березня 2021 року № 03/0289-01/02 про те, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні у клініці Міттельбаден (Бальгер Штрассе, 50, м. Баден-Баден, Німеччина ) з 24 травня 2018 року по 30 грудня 2018 року за відповідними медичними рекомендаціями. Під час перебування на лікуванні за ОСОБА_2 увесь час зберігалася посада Добропільського міського голови. У зв`язку з перебуванням на лікуванні за наданими ОСОБА_2 листками непрацездатності та медичними документами йому була виплачена допомога у порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Під час судового засідання позивач та його представник заперечували проти прийняття довідки від 01 березня 2021 року № 03/0289-01/02 як належного доказу з тих підстав, що до суду не були надані відповідні листки непрацездатності та докази виплати допомоги Фондом соціального страхування України.

Разом з тим, інформація щодо періоду тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 , яка зазначена у довідці Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, підтверджується й іншими письмовими доказами, що приєднані до матеріалів справи. У свою чергу обставини та підстави виплати ОСОБА_2 допомоги, пов`язаної з тимчасовою непрацездатністю, не є предметом цього спору.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, як це передбачено ч. 1 ст. 90 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вони підтверджують факт перебування ОСОБА_2 за межами території України в період з липня по грудень 2018 року саме у зв`язку з лікуванням.

Колегія суддів враховує, що разом із довідками клініки Міттельбаден ( Бальгер Штрассе , 50, м. Баден-Баден, Німеччина ) до Центральної виборчої комісії був наданий також їх переклад з німецької мови на українську мову, який містить прізвище та підпис перекладача. У свою чергу справжність підпису перекладача була посвідчена приватним нотаріусом.

Також колегія суддів під час розгляду і вирішення справи виходить із того, що встановлення особливостей проведення розрахунків з клінікою Міттельбаден ( Бальгер Штрассе , 50, м. Баден-Баден, Німеччина ) за лікування ОСОБА_2 виходить за межі предмета доказування у цій справі. Водночас колегія суддів вважає необхідним зауважити, що ОСОБА_1 посилається на відсутність відповідних видатків у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 року, в той час як ОСОБА_2 перебував на лікуванні за кордоном у період з липня по грудень 2018 року.

Враховуючи, що перебування ОСОБА_2 у 2018 році за межами території України понад 180 днів було зумовлене лікуванням у Федеративній Республіці Німеччина, колегія суддів приходить до висновку, що встановлена ч. 2 ст. 76 Конституції України та ст. 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» умова щодо проживання в Україні особи, яка обирається народним депутатом, протягом останніх п`яти років - дотримана.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неодноразово виїздив на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 у скарзі від 01 березня 2021 року та в адміністративному позові не зазначив, яким чином вказана інформація впливає на можливість реєстрації такої особи кандидатом у народні депутати України.

У свою чергу Верховний Суд у постанові від 30 червня 2019 року у справі № 855/170/19 зазначив, що перебування на тимчасово окупованій території України не може ототожнюватись з перетинанням державного кордону, оскільки зазначена територія є невід`ємною частиною території України та знаходиться в межах її державного кордону.

Оцінюючи доводи позивача про те, що заяву про реєстрації кандидата в народні депутати України подав представник Політичної партії «Порядок», який не надав документ на підтвердження своїх повноважень, колегія суддів враховує, що підстави для прийняття Центральною виборчою комісією рішення про скасування реєстрації кандидата у депутати визначені у ч. 5 ст. 62 Закону України «Про вибори народних депутатів України». Наведена обставина, навіть у разі її підтвердження, не може бути підставою для скасування реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України згідно з вказаною нормою права.

Крім того, судом встановлено, що заяву про реєстрацію ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати від 24 лютого 2021 року було подано головою Політичної партії «Порядок» ОСОБА_3 . Зазначена обставина підтверджується довідкою про прийняття документів від 24 лютого 2021 року, що видана представнику Політичної партії «Порядок» ОСОБА_3 , а також поясненнями Центральної виборчої комісії, що викладені у відзиві на адміністративний позов. Відомості про те, що ОСОБА_3 з 01 серпня 2017 року є керівником Політичної партії «Порядок» підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для прийняття Центральною виборчою комісією рішення про скасування реєстрації ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати не знайшли свого підтвердження. Відповідно Центральна виборча комісія не допускала протиправної бездіяльності, про яку зазначає ОСОБА_1 в адміністративному позові.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 273 КАС України суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Положеннями пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного року. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року складає 2270 грн 00 коп.

Таким чином, звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

У зв`язку з несплатою судового збору на момент вирішення справи з позивача підлягає стягненню 908 грн 00 коп. на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про Центральну виборчу комісію», Законом України «Про вибори народних депутатів України», Законом України «Про громадянство», ст.ст. 22, 90, 143, 194, 229, 241, 242, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 278 КАС України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до Верховного Суду через Шостий апеляційний адміністративний суд у дводенний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Горяйнов Андрій Миколайович

Судді: Аліменко Володимир Олександрович

Файдюк Віталій Васильович