Справа № 440/46/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2021 року

Київ

справа №440/46/20

адміністративне провадження №К/9901/6094/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, у якому просив визнати протиправною відмову, викладену у листі від 25.10.20219 №Б-9/оп в частині відмови ОСОБА_1 у працевлаштуванні в органах Національної поліції та зобов`язання працевлаштувати ОСОБА_1 в органах Національної поліції.

19 травня 2020 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області у працевлаштуванні ОСОБА_1 в органах Національної поліції, викладену у листі від 25 жовтня 2019 року № Б-9/Оп.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

11 серпня 2020 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На вказану постанову суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 23 лютого 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 329 України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги установлено, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 11 серпня 2020 року, а касаційну скаргу у цій справі подано до суду поштою лише 17 лютого 2021 року, тобто без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.

Судом установлено, що вперше з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20 позивач звернувся 10 вересня 2020 року, тобто у межах строку встановленого нормами статті 329 КАС України.

Проте, 06 листопада 2020 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі яка її подала, оскільки заявником касаційної скарги не усунуто недоліки касаційної скарги, визначені в ухвалі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, а саме щодо визначення передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) для касаційного оскарження та викладення відповідних обґрунтувань. Копія ухвали про повернення касаційної скарги направлена позивачу та отримана ним 16 листопада 2020 року, що підтверджується наявною інформацією у Діловодстві Верховного Суду.

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернувся з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20.

23 грудня 2020 року ухвалою Верховного Суду визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №440/46/20 та залишено без руху зазначену касаційну скаргу з наданням строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України; 2) заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для такого строку та надання відповідних доказів.

Проте, Верховний Суд ухвалою від 03 лютого 2021 року повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі, оскільки скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження.

Втретє з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20 ОСОБА_1 звернувся 17 лютого 2020 року, разом з якою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, обґрунтоване тим, що своє право на касаційне оскарження позивач реалізував у межах строку на касаційне оскарження, проте Верховним Судом попередньо подана касаційна скарга була повернута із визначенням того, що її повернення не перешкоджає повторному зверненню до суду касаційної інстанції. Враховуючи викладене, вважає причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та просить поновити такий строк.

Суд зазначає, що втретє подана касаційна скарга за змістом аналогічна попереднім, містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду та незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_1 не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.

У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. Проте подана втретє касаційна скарга, аналогічно попереднім, так і не відповідає вимогам частини другої статті 330 КАС України, зокрема, в частині необхідності наведення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), з належним їх обґрунтуванням.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.

Отже, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже відповідачу необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому, ухвалами Верховного Суду від 06 листопада 2020 року, від 23 грудня 2020 року та від 03 лютого 2021 року вже надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при зверненні з касаційною скаргою втретє.

У касаційній скарзі позивач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд позивач вказує, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі №21-237а11, від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14, від 19 січня 2016 року у справі №810/1783/13-а, а також постанову Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №821/3724/15-а із цитуванням окремих витягів з цих постанов. Крім того, скаржник зазначає, що посилання на вказані висновки не може бути підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Водночас, в ухвалах Верховного Суду від 06 листопада 2020 року, від 03 лютого 2021 року про повернення касаційної скарги надано оцінку доводам щодо наведених скаржником підстав касаційного оскарження та вказано, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Проте, позивачем так і не зазначено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Крім того, позивач покликаючись на існування правових позицій Верховного Суду, викладених у вказаних постановах, не навів обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справах №21-237а11, №21-484а14, №810/1783/13-а, №821/3724/15-а є подібними, а також не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права містить висновок у цих постановах.

Перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки позивачем не обґрунтовано підстави для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме позивач не зазначив які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Крім того, покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою та не зазначив щодо застосування якої конкретної норми (пункт, частина, стаття) права міститься висновок у цих постановах.

Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаного клопотання, а також уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної позивачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.

Керуючись статтями 3, 169, 328, 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 440/46/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати заявнику касаційної скарги строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді В.Е. Мацедонська

С.А. Уханенко