Справа № 520/15925/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 р. Справа № 520/15925/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) по справі № 520/15925/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №362/0/536-20 від 05.03.2020, видану КНП "Міська поліклініка 25";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути по суті та прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №362/0/536-20 від 05.03.2020, видану КНП "Міська поліклініка 25".

В обґрунтування позову зазначила, що за її заявою до пенсійного органу від 08.04.2020 про перерахунок пенсії , останнім досі не прийнято жодного рішення, що порушує її права.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування зазначає, судом першої інстанції порушено п.5 ст.45 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.159 КАС України, ст.54 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи", висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не надано належну оцінку наявним в справі доказам.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

08.04.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №362/0/536-20 від 05.03.2020, виданої КНП «Міська поліклініка 25» (а.с. 15).

Відповіді на вказану заяву позивачем не отримано.

22.05.2020 представник позивача адвокат Стятець О.М. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2020 (а.с. 21).

22.05.2020 відповідач листом повідомив позивача, що оскільки додана до заяви довідка про заробітну плату містить розбіжності з рішенням Урядової комісії від 07.08.1986 №87 в частині визначення зон небезпеки м.Чорнобиль в період перебування там ОСОБА_1 та суми нарахованої заробітної плати не співпадають з сумами заробітної плати залученою до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 довідкою від 18.08.1999 №404, виданою за той самий період перебування у зоні відчуження Міською клінічною лікарнею №11 м.Харкова, із якої проводиться розрахунок її пенсійної виплати, спеціалістом відділу з питань перерахунків пенсій №21 підготовлений та направлений до управління контрольно-перевірочної роботи головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області запит на проведення зустрічної перевірки довідки про заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 , у зоні відчуження.

Вирішити питання проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату №362/0/536-20 від 05.03.2020 можливо буде після надходження до відділу з питань перерахунків пенсій №21 акту перевірки відповідності первинних документів змісту довідки про заробітну плату наданої для перерахунку пенсії (а.с. 22).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті її заяви, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено бездіяльності, оскільки ним вчинялися дії щодо перевірки відомостей, в наданих позивачем документах, а отже останній діяв в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст. 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за перерахунком пенсії, відповідно до якого заява про перерахунок пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Процедуру подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно абз. 1 п. 1.5 Порядку № 22-1 заява, зокрема, про перерахунок пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про перерахунок раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

У пункті 7 Порядку № 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з п. 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до п. 4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

3) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних, зокрема, для перерахунку пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо перерахунку пенсії (пункт 4.3 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 4.7 Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З аналізу наведених норм права вбачається, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

За результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії, пенсійний орган повинен прийняти одне із рішень-про призначення перерахунку пенсії або відмову в такому перерахунку. У випадку, якщо в призначенні пенсії відмовлено, то має бути зазначена причина відмови.

При цьому, законодавцем визначено строки розгляду такої заяви, порядок їх продовження та обов`язок повідомлення про результати розгляду останньої.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відповідачем здійснюються дії по розгляду заяви позивача, що свідчить про відсутність його бездіяльності.

Колегія суддів зазначає, що вказані висновки суду зроблені за відсутності доказів в підтвердження вчинення відповідачем дій.

Частиною 2 статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин, а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини та надати суду додаткові докази.

В силу приписів частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як визначено частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 4-6 цієї статті, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Матеріали справи не містять вчинення судом першої інстанції дій спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, не витребував у відповідача пояснень щодо не своєчасного розгляду звернення, а також доказів вчинення відповідних дій щодо перевірки поданих документів, що є порушення норм процесуального права.

На вимогу апеляційного суду відповідачем надано до суду службову записку від 21.04.2020 складену начальником відділу з питань перерахунку пенсій № 21 на ім`я начальника управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Харківській області з проханням перевірити підстави надання нової довідки, нарахування та виплату відкоригованих сум.

Посилання відповідача, що підставою не своєчасного розгляду заяви є необхідність перевірки наданої довідки, оскільки ним виявлено розбіжності, не звільняють пенсійний орган від обов`язку дотримання строків розгляду заяв.

Натомість, Законом № 1058-IV передбачено можливість продовження строку, визначеного ч. 5 ст. 45 цього закону у випадку додаткової перевірки, проте не більше ніж на 15 днів.

Доказів призначення такої перевірки, а також прийняття рішення керівником територіального органу Пенсійного фонду України про продовження розгляду заяви на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, суду не надано.

Надані відповідачем акт перевірки достовірності довідки про заробітну плату від 26.01.2021 № 92, довідка про заробітну плату ОСОБА_1 від 11.02.2021 № 311/0/536-21 та від 11.02.2021 видані Міською поліклінікою № 25 складені, майже через рік після звернення позивача до пенсійного органу.

При цьому, як на час звернення до суду з позовом, так і на час прийняття судового рішення по справі відповідачем рішення за результатами розгляду заяви у строки, визначені Законом № 1058-IV не прийнято.

Отже, суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені Порядком № 22-1.

Відповідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання бездіяльності органу пенсійного фонду щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 протиправною.

Натомість, суд першої інстанції, не звернув уваги на вищевказані обставини, не дослідив питання строків розгляду заяви про перерахунок пенсії, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Між тим, у межах спірних правовідносин пенсійним органом фактично не перевірялась наявність у позивача права на перерахунок пенсії та рішення за її наслідками не приймалось.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням колегія розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки перевірка наявності права особи на перерахунок пенсії та прийняття відповідного рішення за її наслідками є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу, а таке рішення відповідач не приймав, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути її заяву від 08.04.2020 та прийняти відповідне рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/15925/2020 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №362/0/536-20 від 05.03.2020, видану Комунальним некомерційним підприємством "Міська поліклініка 25".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 362/0/536-20 від 05.03.2020, видану Комунальним некомерційним підприємством "Міська поліклініка 25" та прийняти відповідне рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова