Справа № 520/2537/21
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

03.03.2021 справа № 520/2537/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під., 10 пов., ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУЮ (м.Харків) в рамках виконавчих проваджень АСВП №49618809 та АСПВ №4969944 з примусового виконання дублікатів виконавчих листів №2-5071/11, виданих 10.12.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова наклав арешт на майно. 30.06.2017 року виконавчі документи повернуті стягувачу, однак арешт, накладений на майно ОСОБА_1 не скасовано. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами ст.287 КАС України та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 03.03.2021 року о 15:30 год.

Представник позивача - Павлов Є.О. прибув у судове засідання, склав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача, повідомлений судом належним чином, про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав.

Розглянувши матеріали позовної заяви та зміст постанов, надісланих відповідачем засобами електронної пошти, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує дії посадової особи суб`єкта владних повноважень, що виразились у відмові вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

При цьому, судом встановлено, що зазначені дії з накладення арешту на майно позивача в загальному розмірі 379782,75 грн. були вчинені в рамках двох окремих виконавчих проваджень АСВП №49618809 та АСПВ №4969944 з примусового виконання дублікатів виконавчих листів №2-5071/11, виданих 10.12.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова.

Суд зазначає, що з наданих представником відповідача постанов не вбачається, що вказані виконавчі провадження були зведеними.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частини першої статті 74 Закону України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Вказану правову позицію щодо юрисдикції відповідних спорів висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі №213/2012/16 (провадження № 14-13цс18).

Відповідно до час тини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок оскарження рішень дій та бездіяльності державного виконавця при виконанні судових рішень винесених при розгляді справ в порядку цивільного судочинства регламентований ст. ст. 447-450 ЦПК України.

Аналіз вищенаведених норм КАС України, Закону України "Про виконавче провадження" та ЦПК України дозволяє суду прийти до висновку про те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи. Розгляд такої скарги проводиться за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Приймаючи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справи і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження якщо якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами частини 1 та 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що, оскільки, позивачем оскаржуються дії посадової особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за наслідками виконавчих провадженнях АСВП №49618809 та АСПВ №4969944, відкритих за виконавчими листами, виданими Дзержинським районним судом м.Харкова у цивільній справі, належним судом для розгляду даного позову є саме Дзержинський районний суд м.Харкова.

Згідно ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, згідно квитанції №0.0..1 від 17.02.2021 року.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення повернення позивачу витрат на судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачених згідно квитанції №0.0..1 від 17.02.2021 року.

Керуючись положеннями статей 47, 238, 239, 243, 244, 248, 255, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі №520/2538/21 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України (з рахунку - UA4020011, одержувач - УДКСУ в Основ`янському районі м.Харкова, код ЄДРПОУ - 37999628, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 17.02.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко