Справа № 380/7041/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року справа № 380/7041/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с "По особовому складу" про звільнення - майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП, зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів);

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.08.2020 по день ухвалення судового рішення з розрахунку 1129,17 грн за кожен робочий день;

- рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою від 07.09.2020 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою від 25.01.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.01.1992 працював в органах міліції, а 07.11.2015 - в органах поліції. Остання посада - старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП. Спеціальне звання - майор поліції. Наказом начальника ГУНП у Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частинні статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вказує, що з вказаним наказом не ознайомлений, а в загальному доступі такий наказ відсутній. Відповідач тільки в усній формі повідомив про скорочення посади, яку обіймав позивач. Звертає увагу, що у відділі в якому працював позивач було 8 штатних посад слідчих, які є і на даний час. 02.06.2020 відповідач попередив про наступне звільнення і протягом 2-х місяців пропонував інші посади, які є значно нижчими за ту, яку обіймав ОСОБА_1 .

Представник позивача подав заяву від 22.02.2021 (вх. № 11662) про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 29.09.2020 (вх. № 49462), у якому зазначає, що наказом Національної поліції Україні від 21.05.2020 № 370 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції" затверджено перелік змін у штатах Національної поліції. Відповідно із Переліком змін у штатах Національної поліції, затверджених наказом НПУ від 21.05.2020 № 370 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», у відділі розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, у графі «кількість посад» зазначено, що скорочено дві посади: старший слідчий в особливо важливих справах - криміналіст та старший слідчий, на якій перебував позивач.

Відповідно до Попередження про організаційно-штатні зміни від 02.06.2020 позивача попереджено про скорочення посади старшого слідчого управління відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління ГУНП, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції (через два місяці з дня отримання попередження) згідно п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України "Про Національну поліцію".

Водночас, протягом дії попередження про майбутнє скорочення, позивачу пропонували усі вакантні (атестовані) посади, станом на 15.07.2020 та станом на 31.07.2020. Натомість, відповідно до складених працівниками Управління кадрового забезпечення ГУНП актів, від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання від 25.02.2021 (вх. № 1922ел) про розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 01.10.1992 по 06.11.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу в поліції. Остання посада - старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП.

Наказом Національної поліції України від 21.05.2020 № 370 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції" затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції України, серед яких і відділ розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області, з якими позивач був ознайомлений 02.06.2020.

Відповідно до попередження про організаційно-штатні зміни, 02.06.2020 ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП, яку обіймав, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції (через два місяці з дня отримання цього попередження) відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України "Про Національну поліцію".

Головне управління Національної поліції у Львівській області запропонувало ОСОБА_1 вакантні посади ГУНП у Львівській області станом на 15.07.2020.

Працівники управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області склали акт та зареєстрували за № 2711/13/02/17-2020 від 15.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 від запропонованих вакантних посад станом на 15.07.2020 відмовився.

Головне управління Національної поліції у Львівській області запропоновано ОСОБА_1 вакантні посади ГУНП у Львівській області станом на 31.07.2020.

Працівники управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області склали акт та зареєстрували за № 2873/13/02/-2020 від 31.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 від запропонованих вакантних посад станом на 31.07.2020 відмовився.

Позивач подав рапорт на імя т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області про те, що відмовляється від запропонованих 31.07.2020 вакантних посад ГУНП у Львівській області.

Відповідно до наказу ГУНП в Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП, з 03.08.2020 звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Підстава наказ НПУ від 21.05.2020 № 370.

Позивач, не погоджуючись з вказаним наказом, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як встановлено статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 вказаного Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Закону поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 68 Закону переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 77 Закону днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Положенням спеціального законодавства, а саме нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовано процедуру звільнення поліцейського в зв`язку зі скороченням чисельності штату та дотримання трудових гарантій поліцейського, тому суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин також положення Кодексу законів про працю України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються на поліцейських та полягають у тому, що в разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів, звільняються не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що наведена в постанові від 10.03.2015 у справі № 21-52а15, власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Тобто, необхідність запропонувати працівнику всі наявні вакансії є не правом, а обов`язком роботодавця.

Суд встановив, що Головне управління Національної поліції у Львівській області запропонувало ОСОБА_1 вакантні посади ГУНП у Львівській області станом на 15.07.2020 та станом на 31.07.2020.

Працівники управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області склали акти та зареєстрували за № 2711/13/02/17-2020 від 15.07.2020 та № 2873/13/02/-2020 від 31.07.2020, відповідно до яких ОСОБА_1 від запропонованих вакантних посад станом на 15.07.2020 та 31.07.2020 відмовився.

Позивач стверджує, що не надав згоду на призначення на запропоновані посади, у зв`язку з тим, що вони не відносяться до рівнозначних посад.

Як вже було зазначено вище, позивача звільнено з посади старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з матеріалами справи, а саме довідки щодо наявних вакантних посад в слідчому управлінні ГУНП у Львівській області, станом на 02.06.2020 наявні вакантні посади:

старший слідчий-криміналіст відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП;

слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП;

слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП;

старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП;

інспектор відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП.

Станом на 03.08. 2020 наявні вакантні посади:

старший слідчий-криміналіст відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП;

слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНГІ;

інспектор відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП;

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП.

Представник відповідача не надав суду доказів того, що ГУ НП в Львівській області позивачу були запропоновані інші вакантні посади, які відповідали його посаді, досвіду роботи, кваліфікаційним вимогам, розміру грошового забезпечення тощо.

При цьому, запропоновані посади не є рівноцінними тій, що займав позивач.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що відповідачем порушено норми трудового законодавства, що покликані забезпечити захист трудових прав працівників під час проведення реорганізаційних заходів, пов`язаних зі скороченням штату та змінами в організації праці.

Відповідач не довів неможливості переведення ОСОБА_1 на посаду старшого слідчого відділу злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП у Львівській області, яку він займав до звільнення.

При цьому суд зазначає, що законодавчі норми не передбачають можливість безпідставного звільнення працівника з посади, що не була ліквідована, в тому числі, у разі здійснення реорганізаційних заходів.

Також суд зазначає, що відповідач не надав доказів того, що при скороченні штату були залишені працівники із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ніж позивач.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11.07.2018 у справі № 816/1232/17.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про невідповідність позивача займаній посаді (акт відповідного службового розслідування, документи, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень тощо).

З урахуванням зазначеного, наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с "По особовому складу" в частині звільнення з 03 серпня 2020 року зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП у Львівській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП у Львівській області, з 04.08.2020.

Згідно з частиною 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до пункту 4 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Згідно з пунктом 15 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.

Відповідно до пункту 9 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з пунктом 6 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.02.2021 № 50/68 грошове забезпечення за два останні місяці до звільнення складає разом із індексацією 32180,33 грн, з них: червень 2020 року - 16 090,64 грн, липень 2020 року - 16089,69 грн.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 527,55 грн (32180,33 грн : на 61 день), середньомісячна заробітна плата становить 16090,17 грн.

Із урахуванням кількості днів вимушеного прогулу за період з 04.08.2020 по 24.02.2021 (205 днів), розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу становить 108 147, 75 грн (205 днів * 527,55 грн), з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, слід допустити до негайного виконання рішення суду частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

За позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2020 № 235 о/с "По особовому складу" в частині звільнення з 03 серпня 2020 року зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області з 04.08.2020.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 108 147 (сто вісім тисяч сто сорок сім) гривень 75 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області та стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 16090 (Шістнадцять тисяч дев`яносто) гривень 17 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 04.03.2021.

Суддя Кедик М.В.