Справа № 420/10382/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10382/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 420/10382/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправною дію Військової частини № НОМЕР_1 щодо нарахування і виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.03.2019р. по 20.08.2020р. без урахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії за період з 20.03.2019 року по 20.08.2020 року у розмірі 66744,56 грн.;

- стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки у розмірі 11590,81 грн.;

- стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 32288,69 грн.;

- стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 21.08.2020 року по 05.10.2020 року у розмірі 32658,44 грн.;

- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та компенсації невикористаної додаткової відпустки при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що у період з 01.03.2018р. 27.04.2020р. Військовою частиною № НОМЕР_1 невірно розраховувались і виплачувались позивачу посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Невірне нарахування та виплата грошового забезпечення без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати призвели до невірного розрахунку і виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій та грошової допомоги при звільненні.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» уточнено визначений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» механізм обрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями. За загальним правилом застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосуванню підлягає той акт, що виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. У зв`язку з чим, у даному випадку застосуванню підлягає механізм, який визначає множення саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., а не 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року. Крім того, п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не містить нормативних положень щодо обрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням мінімальної заробітної плати. До того ж, на думку відповідача, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення спеціального законодавства, яким визначено порядок виплати грошового забезпечення саме військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018року № 558. Отже, єдиним правильним підходом для обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців є множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р. на відповідний тарифний коефіцієнт, передбачений додатком 1 та відповідно додатком 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704. Також, відповідач зазначав, що згідно довідки-розрахунку №426 позивачу була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2020р.р. в сумі 38211,20грн. Окрім того, на думку відповідача, положення ст.117 КЗпП України не можуть поширюватися на відносини між військовими частинами та військовослужбовцями з приводу питань, які випливають із відносин проходження військової служби. Відповідач також зазначає, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасною, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач стверджував, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 внесено зміни до додатку 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - довідки про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). Вказані зміни, на думку позивача, стосуються визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців при перерахунку пенсій, а не розрахунку окладів діючим військовослужбовцям. До того ж, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. пор справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, яким внесено означені зміни. Між тим, позивач зазначає, що недолік постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 не може впливати на визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020р. по справі №420/10382/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 роки.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що у випадку звільнення з військової служби військовослужбовцю виплачується компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З огляду на те, що у 2016-2020 роки позивач, як учасник бойових дій, не використав додаткові відпустки, останній набув право на отримання грошової компенсації за таку невикористану додаткову відпустку у зв`язку із звільненням зі служби. При цьому, окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та компенсації невикористаної додаткової відпустки при звільненні, з огляду на їх передчасність. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому скаржник просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у період з 20.03.2018р. 20.08.2020р. Військовою частиною № НОМЕР_1 невірно розраховувались і виплачувались позивачу посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Невірне нарахування та виплата грошового забезпечення без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати призвели до невірного розрахунку і виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій та грошової допомоги при звільненні.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 військову службу проходив у Військовій частині НОМЕР_2 Донецького прикордонного загону.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Витягу з наказу начальника 1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Маріуполь від 20.08.2020р. №462/ОС «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника відділення розвідки прикордонної комендатури швидкого реагування «Новотроїцьке», звільненого з військової служби в запас наказом начальника Донецького прикордонного загону від 20.07.2020р. №381-ОС за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що наказом начальника 1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Маріуполь від 20.08.2020р. №462/ОС «Про особовий склад» наказано:

- виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 70 днів невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки;

- відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби (07.11.2006-20.08.2020);

- відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016р. №188 «Про затвердження інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» виплатити винагороду за 20 днів серпня 2020 року;

- виплатити надбавку за особливості проходження служби та премію, належну військовослужбовцю за серпень 2020 року, по день виключення зі списків особового складу загону, в повному обсязі.

З матеріалів справи убачається, що адвокат позивача ОСОБА_2 звернулась до Донецького прикордонного загону із адвокатським запитом від 19.08.2020р. №103-100/20 стосовно надання: довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення з розшифровкою усіх виплат помісячно ОСОБА_1 за період служби в в/ч НОМЕР_1 ; довідки-розрахунку нарахованих та виплачених сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби в в/ч НОМЕР_1 ; довідки-розрахунку суми компенсації додаткової оплачуваної відпустки ОСОБА_1 як учаснику бойових дій за період служби в в/ч НОМЕР_1 ; довідки-розрахунку нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з ч.2 ст.15 Закону України №2011-ХІІ; нарахування і виплати ОСОБА_1 недоплачених з 01.03.2018р. по день звільнення посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших доплат, надбавки виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до примітки до Додатків 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р.; надання копії наказу про звільнення ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду вищеозначеного адвокатського запиту від 19.08.2020р. №103-100/20 Східним регіональним управлінням Донецького прикордонного загону на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 26.08.2020р. №11-8017 «Про надання інформації», яким адресата повідомлено, що схема тарифних розрядів за посадами та схема коефіцієнтів за військовим званням осіб рядового, сержантського і старшинського складу Державної прикордонної служби України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» внесено зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, який викладено в новій редакції. Зокрема, виданим пізніше нормативно-правовим актом (постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2018р. №103) того ж самого органу (Кабінету Міністрів України), що прийняв первісну постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, уточнено механізм обрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями військовослужбовців, у зв`язку з чим, в період проходження військової служби ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення на підставі правової норми прямої дії. За загальним правилом застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами, у разі існування неузгодженості між нормами, виданим одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Відтак, станом на 25.08.2020р. заборгованість за будь-якими виплатами перед ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до довідки-розрахунку №426 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 за 2016-2020 роки, сума грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки склала 39211,20грн. (16804,80грн. / 30 календарних днів * 70 календарних днів).

Згідно із довідкою-розрахунком одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 №427 від 25.08.2020р., сума одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби склала 109231,20грн. (16804,80 х 50% х 13 років).

Колегією суддів з`ясовано, що у межах розгляду даної апеляційної скарги ОСОБА_1 спірним є питання щодо застосування положень пункту 4 в співвідношенні до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а саме визначення розрахункової величини для обчислення посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що спеціальним нормативним актом, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено не мінімальну заробітну плату розрахунковою величиною, а прожитковий мінімум для визначення посадового окладу у спосіб множення на відповідний тарифний коефіцієнт, проте Примітками гарантовано, що мінімальна величина прожиткового мінімуму для працездатних осіб для встановлення посадового окладу та окладу за військовим званням не може бути меншою 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року.

Надаючи оцінку вищевказаному питанню, в системному зв`язку з положеннями законодавчих приписів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, 30.08.2017р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», вказаний нормативно-правовий акт набирає чинності з 01.03.2018р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент прийняття постанови), визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

У Додатках 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані Додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у вказаних примітках наведено інформацію щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У даних примітках норми права не містяться.

Тобто, вказані додатки до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» дублювали положення п. 4 вказаного нормативно-правового акту в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: виключено вимогу щодо обрахування посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями виходячи із розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)», вказавши дану розрахункову величину як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Однак, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 вказаної постанови.

Проте, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у відповідність до змін, що були внесені в п. 4 цієї ж постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».

При цьому, вказані недоліки були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 р. № 1038, яка застосовується з 01.10.2020р.

Зокрема, примітки до додатка 1 викладено в такій редакції:

"1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

2. Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1 - 12 розрядами.

Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів."

Примітки до додатка 14 викладено в такій редакції:

"1. Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

2. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями "генерал-полковник", які присвоєні до 1 жовтня 2020 р., зберігається за ними у розмірах, встановлених законодавством.

3. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями "старший прапорщик", "старший мічман", "прапорщик", "мічман", "старшина", "головний корабельний старшина", які присвоєні до 1 жовтня 2020 р., зберігається за ними до завершення проведення переатестації у розмірах, встановлених законодавством."

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 були затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

За змістом п. 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права.

Крім того, п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

При цьому, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», колегія суддів не вбачає законодавчо передбачених підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, окладів за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів вказаних окладів не застосовується.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2021р. по справі № 200/3774/20-а.

Судом апеляційної інстанції установлено, що невірний розрахунок та виплату Військовою частиною НОМЕР_2 грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 пов`язує саме із невірним нарахуванням та виплатою грошового забезпечення (без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати).

Оскільки колегією суддів з`ясовано, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, окладів за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, твердження скаржника щодо невірного розрахунку та виплати Військовою частиною НОМЕР_2 грошової допомоги при звільненні є необґрунтованими.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок окружного адміністративного суду стосовно відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини № НОМЕР_1 щодо нарахування і виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.03.2019р. по 20.08.2020р. без урахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; стягнення з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії за період з 20.03.2019 року по 20.08.2020 року у розмірі 66744,56 грн.; стягнення з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 32288,69 грн.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Військової частини № НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку з 21.08.2020 року по 05.10.2020 року у розмірі 32658,44 грн.; зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та компенсації невикористаної додаткової відпустки при звільненні також слід відмовити, з огляду на те, що вказані позовні вимоги є похідними від позовних вимог у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і твердження позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення у спірній частині судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 420/10382/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.