Справа № 1.380.2019.005744
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Львів справа №1.380.2019.005744

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник - Скочко А.В.

відповідача: представник - Смолинець Я.І.

третя особа-1: представник - Яворський Т.І.

третя особа-2: представник - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж самочинно влаштованої тимчасової споруди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, в якому просить винести рішення, яким зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.08.2019 року позивачем проведено обстеження тимчасової споруди на АДРЕСА_1 та встановлено, що в тимчасовій споруді за адресою: АДРЕСА_1 здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 . За наслідками обстеження було складено Акт від 13.08.2019 року, яким було повідомлено відповідача про необхідність демонтажу тимчасової споруди до 23.08.2019 року.

Позивач зазначає, що тимчасова споруда на АДРЕСА_1 не внесена до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, яка затверджена ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», крім того між суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 та управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради відсутній діючий договір оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 та паспорт прив`язки тимчасової споруди, який видається управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Відповідно до Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1248 від 28.08.2019 «Про демонтаж тимчасової споруди встановленої на АДРЕСА_1 » відповідачу рекомендовано добровільно демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 до 28.09.2019 року.

Відповідач рекомендацій, викладених в Розпорядженні №1248 від 28.08.2019 не виконав та добровільно не демонтував тимчасову споруду на АДРЕСА_1 , про що складено акт від 30.09.2019 року. Оскільки розміщення тимчасової споруди без відповідних дозвільних документів є порушенням Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526, позивач просить зобов`язати відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник відповідача заперечив щодо позову з підстав, що викладені у письмових поясненнях 11.01.2021 року та 23.03.2021 року, в яких зазначив, що відповідно до п. 6 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» суб`єктам підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких не увійшли до Комплексної схеми, до 01.02.2020 подати звернення з обґрунтуванням необхідності включення у Комплексну схему на розгляд робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.20.19 № 611. За наявності обґрунтованих висновків робочої групи за результатами розгляду звернень управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування здійснює підготовку відповідного проекту ухвали до 31.03.2020.

У той же час, відповідно до листа Управління архітектури та урбаністики 24.02.2020 року №2401-вих-14301, відповідачу надано відповідь, що його звернення, зареєстроване Центром надання адміністративних послуг м. Львова від 14.02.2020 р. №3-М-7897-006 щодо поновлення в Комплексній схемі тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1, з належною увагою розглянуто управлінням архітектури та урбаністики. У межах наданих повноважень повідомлено, що дане питання буде винесено на засідання робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 р. №611, для подальшого розгляду та прийняття рішення.

Також відповідач повідомив, що окремими дорученням №4-2101-355 від 29.09.2020 Львівський міський голова вирішив: призупинити демонтаж малих архітектурних форм у зв`язку зі складкою економічною ситуацією внаслідок обмежень господарської діяльності, спричинених епідемією коронавірусної інфекції.

Зазначає, що тимчасова споруда на АДРЕСА_1 у м. Львові не підпадає під перелік споруд, відносно яких прийнято рішення виконавчого комітету щодо демонтажу.

Крім цього, відповідач зазначив, що розпорядження №1248 від 28.08.2019 приймалося виключно на підставі Акту обстеження від 13.08.2019 року, в той же час, його підписано лише представниками районної адміністрації та комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», отже складений із порушенням вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 та не може бути допустимим доказом по справі.

Крім того, відповідач вказав, що для розміщення тимчасової споруди необхідно отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди, який є підставою для укладення договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою.

Отже, враховуючи наведені обставини справи, відповідач зазначив, що вчиняє усі належні дії на тримання усіх необхідних документів і скористався наданим правом на отримання дозвільних документів передбачених п. 6 ухвали ЛМР від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», однак станом на момент подання цих пояснень відповідач не отримував відмови чи погодження включення тимчасової споруди у комплексну схему, як і не оприлюднено відповідний проект ухвали, що є наслідком відмови у задоволенні позову.

Окремо звернув увагу, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

03.02.2021 року представником третьої особи - Львівської міської ради подано письмові пояснення, в яких зазначено, що тимчасова споруда вважається встановленою правомірно тільки за наявності усіх необхідних дозвільних документів, визначених п.1.3. Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526.

Що стосується ухвали Львівської міської ради від «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019 року № 6107, позивач зазначив, що даним рішенням чітко встановлюються строки для укладення договорів на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та приведення всієї необхідної документації на розміщення тимчасових споруд відповідно до законодавства України та отримання паспортів прив`язки тимчасових споруд, і лише за наявності обґрунтованих підстав даний термін може бути продовжений, не пізніше 31.12.2020 р., такі строки згідно ухвали Львівської міської ради «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019 № 6107 сплили.

Що стосується посилання представника відповідача у додаткових поясненнях на окреме доручення № 4-2101-355 від 29.09.2020 року, у якому Львівський міський голова вирішив: призупинити демонтаж малих архітектурних форм у зв`язку зі складною економічною ситуацією внаслідок обмежень господарської діяльності, спричинених епідемією коронавірусної інфекції, відповідач не вказав, що термін такого доручення сплив 31.12.2020 року.

Просить врахувати обставини, які мають значення для даної справи у рішенні у справі № 1.380.2019.006023, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив позов задоволити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, ухвалою судді від 08 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження. Залучено Львівську міську раду та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В судовому засіданні 28.01.2020 року ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання судом продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 днів в порядку ч.4 ст. 173 КАС України.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.006023.

Ухвалою від 26 жовтня 2020 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні 12.11.2020 року ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Розгляд справи неодноразово відкладався, за клопотаннями учасників справи, в тому числі у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою не поширення COVID-19.

Суд заслухав пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.05.2018 ухвалою Львівської міської ради № 1568 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 № 1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» з додатку № 1 «Перелік тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» ухвали № 4442 виключено, зокрема, пункт 131, а саме тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1, підприємницьку діяльність в якій здійснював позивач.

13.08.2019 відповідач провів обстеження тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 та встановив, що в такій споруді позивач продовжує займатися підприємницькою діяльністю. Згідно з висновком в акті обстеження тимчасової споруди на АДРЕСА_1 від 13.08.2019 тимчасова споруда позивача розміщена без відповідних дозвільних документів та підлягає демонтажу в термін до 23.08.2019.

28.08.2019 відповідач керуючись пунктом 7.1.2 ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» (зі змінами), ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 № 1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» (зі змінами), пунктом 5.1.4 ухвали Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» (зі змінами), Положенням про Залізничну районну адміністрацію, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977, враховуючи акт обстеження від 13.08.2019 прийняв розпорядження № 1248 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ».

Відповідно до пункту 1 оскарженого розпорядження позивачу рекомендовано демонтувати самовільно влаштовану тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1 . У пункті 2.5. зазначеного розпорядження вказано, що у разі невиконання позивачем рекомендацій пункту 1 розпорядження у встановлений термін, підготувати та передати в юридичний відділ районної адміністрації відповідні документи для скерування позовної заяви в суд.

Відповідач рекомендацій, викладених у Розпорядженні №1248 від 28.08.2019 не виконав та добровільно не демонтував тимчасову споруду на АДРЕСА_1 , про що складено акт від 30.09.2019 року.

З мотивів вищенаведеного, позивач звернувся до суду та просить зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, а також правовим підставам Залізничної районної адміністрації ЛМР для звернення з даним позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 7 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) до відання виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон №2807-IV).

Статтею 5 вищевказаного Закону встановлено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №2807-IV передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері благоустрою населених пунктів віднесено забезпечення реалізації державної політики у цій сфері.

Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, у розумінні частини першої статті 12 Закону №2807-IV, є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Режим використання об`єктів благоустрою визначено статтею 14 вищезгаданого Закону, яка передбачає, що такі об`єкти використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

В свою чергу, за змістом частини другої статті 21 Закону №2807-IV, яка наводить перелік елементів (частин) до об`єктів благоустрою належать малі архітектурні форм, які визначаються цією правовою нормою як елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Приписами частини другої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (далі - Порядок №244).

Згідно з пунктами 2.1, 2.17, 2.18, 2.20, 2.30, 2.31 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасових споруд здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плана, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень. Продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

Аналогічні норми містить Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджене ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин і дату звернення позивача до суду 05.11.2019 року, далі - Положення № 4526).

Відповідно до пункту 2.1 Положення №4526 розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.

Відповідно до пункту 3.14 Положення №4526 термін дії паспорта прив`язки тимчасових споруд встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.

Аналіз наведених норм вказує, що до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено питання організації благоустрою населеного пункту, контролю за ним, а також вирішення питань щодо розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що відповідає суспільному інтересу, який полягає у створенні й підтриманні умов, сприятливих для життєдіяльності мешканців відповідного населеного пункту.

Крім того, наведені норми визначають перелік дозвільних документів, на підставі яких розміщується тимчасова споруда, при цьому за умови, що термін дії паспорта прив`язки тимчасових споруд встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 № 1568 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 № 1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» з додатку № 1 «Перелік тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» ухвали № 4442 виключено, зокрема, пункт 131, а саме тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 , підприємницьку діяльність в якій здійснював відповідач.

Крім того, 13.08.2019 проведене обстеження тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що в такій споруді відповідач продовжує займатися підприємницькою діяльністю. Зі змісту даного акту обстеження від 13.08.2019 слідує, що тимчасова споруда позивача розміщена без відповідних дозвільних документів та підлягає демонтажу в термін до 23.08.2019. Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Згідно з підпунктом 5.1.4 пункту 5.1 «Повноваження у галузі економічного, культурного та соціального розвитку» Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 №777, до повноважень районної адміністрації у галузі економічного, культурного та соціального розвитку віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому міською радою та виконавчим комітетом порядку щодо фактів порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм та літніх майданчиків.

Рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 №977 затверджено Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради відповідно до пункту 4.24 якого до повноважень районної адміністрації віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому міською радою та виконавчим комітетом порядку щодо фактів порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм та літніх майданчиків.

Відповідно до Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1248 від 28.08.2019 «Про демонтаж тимчасової споруди встановленої на АДРЕСА_1 » відповідачу рекомендовано добровільно демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 до 28.09.2019 року.

Дане Розпорядження № 1248 від 28.08.2019 року було предметом судового оскарження у справі № 1.380.2019.006023. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним і скасування даного розпорядження відмовлено повністю, рішення суду не оскаржувалось в апеляційному порядку і набрало законної сили.

Відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні даної справи, суд в силу наведеної норми враховує обставини та висновки, що встановлені в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006023, а саме: «Надаючи оцінку аргументам позивача про порушення Положення №4526 в частині складення акта обстеження від 13.08.2019, суд вказує наступне.

Пункт 7.1.2 Положення №4526 передбачає, що самовільно встановлені тимчасові споруди підлягають демонтажу.

Відповідно до пунктів 7.3 - 7.6 Положення №4526 при виявленні тимчасових споруд, зазначених у пунктах 7.1.1-7.1.4, складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована тимчасова споруда, приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін. Акт обстеження підписують представники районної адміністрації, комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та власник тимчасової споруди. У разі, якщо власник відмовляється від підписання або від участі в обстеженні копія акта скеровується йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Розпорядження районної адміністрації про демонтаж тимчасової споруди надсилається суб`єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу тимчасової споруди у термін до 1 місяця.

Суд встановив, що акт обстеження від 13.08.2019 складений без присутності власника тимчасової споруди, про що свідчить відсутність на акті обстеження від 13.08.2019 підпису позивача.

Разом з тим, суд вважає, що призначення вказаного акта полягає в тому, що такий підтверджує лише фактичне розміщення належної позивачу тимчасової споруди на АДРЕСА_1. В цьому контексті, суд зауважує, що позивач не заперечує розміщення належної йому тимчасової споруди на АДРЕСА_1, тобто не заперечує фактів, які встановлені в акті обстеження тимчасової споруди на АДРЕСА_1 від 13.08.2019.

Таким чином, відсутність підпису позивача як власника тимчасової споруди на акті обстеження від 13.08.2019 не впливає на юридичну силу оскарженого розпорядження.»

З наведених підстав, суд відхиляє доводи відповідача, що акт обстеження від 13.08.2019 складений із порушенням вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 та не може бути допустимим доказом по справі.

Щодо доводів відповідача про те, що для розміщення тимчасової споруди необхідно отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди, який є підставою для укладення договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 7.1 Положення № 4526 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) демонтажу підлягають тимчасові споруди:

7.1.1. Для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і суб`єкту господарювання відмовлено у його продовженні.

7.1.2. Самовільно встановлені.

7.1.3. Зовнішній вигляд яких не відповідає виданому паспорту прив`язки або погодженому проекту та суб`єкту господарювання мотивовано відмовлено у внесенні змін до паспорту прив`язки чи проекту.

7.1.4. Розміщені з порушенням вимог пунктів 2.5 та 2.6 таких Правил.

Згідно з пунктом 1.3 Положення №4526 самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених зазначеним Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки тимчасової споруди.

Як встановлено судом вище, спірна тимчасова споруда не внесена до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, яка затверджена ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 р. №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», отже тимчасова споруда, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є самовільно влаштованою, і саме це слугувало підставою для прийняття Розпорядження № 1248 від 28.08.2019 року, невиконання якого стало підставою для звернення позивача до суду.

Та обставина, що тимчасова споруда, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вважається самовільно влаштованою, також встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006023.

В той же час, як додатково зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, між суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради відсутній діючий договір оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 у м. Львові та паспорт прив`язки тимчасової споруди, який видається управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради.

При цьому, суд констатує, що такі документи були відсутні як на дату прийняття Розпорядження № 1248 від 28.08.2019 року, так і на час розгляду даної справи, отже тимчасова споруда яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 розміщена відповідачем без дозвільних документів і відповідно до п. 7.1.2 Положення №4526 підлягає демонтажу.

Щодо доводів відповідача, що ним вчиняються усі належні дії для тримання усіх необхідних документів і він скористався наданим правом на отримання дозвільних документів передбачених п. 6 ухвали ЛМР від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», суд враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, Львівською міською радою прийнято ухвалу «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019 № 6107.

Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2 пункту 3 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку: 3.1. Укласти договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд згідно з додатком до цієї ухвали терміном на три роки до 31.12.2022. Здійснювати з 01.01.2020 нарахування орендної плати для суб`єктів підприємницької діяльності відповідно до додатка до цієї ухвали за укладеними договорами на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд.

Пунктом 4 даної Ухвали передбачено, що вважати такими, що втратили чинність, договори оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд за адресами, не зазначеними у додатку до цієї ухвали.

Підпунктом 5.1 пункту 5 Ухвали від 26.12.2019 № 6107 визначено суб`єктам підприємницької діяльності до 01.06.2020 укласти договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд, зазначених у додатку до цієї ухвали, привести всю необхідну документацію на розміщення тимчасових споруд відповідно до законодавства України та отримати паспорти прив`язки тимчасових споруд. За наявності обґрунтованих підстав даний термін може бути продовжено управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування, але не пізніше 31.12.2020.?

Крім того, зі змісту п. 6 даної ухвали слідує, що суб`єктам підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких не увійшли до Комплексної схеми, до 01.02.2020 року подати звернення з обґрунтуванням необхідності включення у Комплексну схему на розгляд робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 року №611. За наявності обґрунтованих висновків робочої групи за результатами розгляду звернень управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування здійснює підготовку відповідного проекту ухвали до 31.03.2020 року.

Тобто, ухвалою Львівської міської ради від «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019 № 6107 чітко встановлені строки для суб`єктів підприємницької діяльності для укладення договорів на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та приведення всієї необхідної документації на розміщення тимчасових споруд відповідно до законодавства України та отримання паспортів прив`язки тимчасових споруд і лише за наявності обґрунтованих підстав даний термін може бути продовжений, не пізніше 31.12.2020 р. Щодо подання звернення про включення тимчасової споруди до Комплексної схеми такий термін визначено до 01.02.2020 року.

В той же час, листом Управління архітектури та урбаністики 24.02.2020 року №2401-вих-14301, відповідача повідомлено, що його звернення, зареєстроване Центром надання адміністративних послуг м. Львова від 14.02.2020 р. №3-М-7897-006 щодо поновлення в Комплексній схемі тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1, з належною увагою розглянуто управлінням архітектури та урбаністики. У межах наданих повноважень також повідомлено, що дане питання буде винесено на засідання робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 р. №611, для подальшого розгляду та прийняття рішення.

Проте, докази своєчасного звернення відповідача (у межах строків, визначених ухвалою Львівської міської ради від «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019 № 6107) з метою отримання і оформлення дозвільних документів у матеріалах справи відсутні.

Беззаперечно, суд враховує і той факт, що відповідно до п. 9 ухвали ЛМР від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» втратила чинність ухвала ЛМР від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова».

В той же час, суд неодноразово звертав увагу відповідача, що підставою для звернення до суду про демонтаж тимчасової споруди у даній справі є невиконання Розпорядження № 1248 від 28.08.2019 року, законність і обґрунтованість якого встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006023.

З даного приводу суд також зазначає, що сам по собі факт звернення до Управління архітектури та урбаністики не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, адже будь-які дозвільні документи були відсутні як на дату прийняття Розпорядження № 1248 від 28.08.2019 року, так і на час розгляду даної справи, і доказів звернення відповідача з метою отримання документів відповідно до п. 5 ухвали ЛМР від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» (укладення договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди) матеріали справи не містять.

Щодо окремого доручення № 4-2101-355 від 29.09.2020 Львівського міського голови про призупинення демонтажу малих архітектурних форм у зв`язку зі складною економічною ситуацією внаслідок обмежень господарської діяльності, спричинених епідемією коронавірусної інфекції, суд зазначає, що термін такого доручення сплив 31.12.2020 року. Крім того, дане розпорядження жодним чином не стосується розгляду справ про демонтаж тимчасової споруди в судовому порядку.

Помилковим вважає суд покликання сторін на вимоги ст. 376 ЦК України, яка урегульовує питання знесення самочинного будівництва, в той же час предметом розгляду у даній справі є демонтаж тимчасової споруди.

Пунктом 7.6 ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що розпорядження районної адміністрації про демонтаж тимчасової споруди надсилається суб`єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу тимчасової споруд до 1 місяця.

Згідно вимог пункту 7.8 ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526, у разі невиконання власником тимчасової споруди вимог п. 7.6. ухвали, районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил.

Залізничною районною адміністрацією на адресу відповідача скеровано рекомендованою кореспонденцією лист №32-вих-3880 від 30.08.2019 з розпорядженням Залізничної районної адміністрації №1248 від 28.08.2019.

Матеріалами справи підтверджено, а саме Актом від 30.09.2019, який складений комісією в складі працівників Залізничної районної адміністрації, що в зазначений термін відповідач рекомендацій, викладених в розпорядженні відповідач не виконав та добровільно не демонтував тимчасову споруду на АДРЕСА_1. Наявні у матеріалах справи фотосвітлини підтверджують факт розміщення за зазначеною адресою вказаної споруди.

Оскільки вимоги, що наведені у Розпорядженні №1248 від 28.08.2019 не були виконані, позивач як суб`єкт, що здійснює контроль за дотриманням правил благоустрою звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.

У даній справі, демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 переслідує легітимну мету контролю Залізничною районною адміністрацією щодо благоустрою населеного пункту.

Оскільки тимчасова споруда, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, не включена до Комплексної схеми, а також, враховуючи відсутність договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою між позивачем і Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та паспорту прив`язки тимчасової споруди, тому суд приходить до висновку, що тимчасова споруда, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є самовільно влаштованою і відповідно до п. 7.1.2 Положення №4526 підлягає демонтажу.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13 листопада 2018 року у справі №805/528/17-а (адміністративне провадження №К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстав для стягнення з відповідача витрат на сплату позивачем судового збору немає. Оскільки позивач не надав суду доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не має підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (вул. І. Виговського, 34, м. Львів, 79022) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79006), Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (пл. Галицька, 15, м. Львів, 79008) про демонтаж самочинно влаштованої тимчасової споруди - задоволити повністю.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 04 березня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.