Справа № 640/14467/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо звільнення Позивача зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1045 від 11.06.2019 «Про проведення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії»;

- визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №451 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 19.06.2019;

- визнати протиправним та скасувати наказ №540 від 17.07.2019 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» з 19.07.2019;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з спеціальним званням капрала поліції з 20.07.2019;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.06.2019 №451 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17.07.2019 №540 о/с. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правового берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 20.07.2019. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 219345,62 грн. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду є таким, що не відповідає матеріальним та процесуальним нормам права, та таким, що винесене без з`ясування всіх обставин справи, а також з наданням невірної оцінки доказам у справі. Зокрема апелянт зазначив, що факт порушення позивачем службової дисципліни 29.04.2019 та 17.05.2019 підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, показами свідків та рапортами. Апелянт зазначив, що на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності останній мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладеного на нього наказом ДПП від 11.05.2019.

Також апелянт зазначив, що в наказі ДПП від 17.07.2019 №540 о/с зазначено, що позивача звільнено зі служби в поліції з 19.07.2019. Таким чином наказ ДПП від 19.06.2019 №451 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» реалізовано 19.07.2019, тобто після закінчення перебування позивача на лікарняному, а не 17.07.2019 як помилково зазначив суд першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції повністю вивчив усі доводи сторін, надав повністю обґрунтовану правову оцінку усім наданим як стороною позивача так і стороною відповідача доказам та прийняв рішення, яке є справедливим, законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2017 перебував на службі в поліції.

Як свідчать матеріали справи до начальника УПП у місті Києві ДПП із рапортом звернувся інспектор роти №1 батальйону полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП старший лейтенант поліції Дерій Д.В. та повідомив, що 29.04.2019 близько 17:00 ним від оперативного чергового по місту було отримано виклик за адресою: м.Київ, вул.Сосницька, 10, щодо хуліганських дій, зокрема поліцейського ОСОБА_1

17.05.2019 до начальника УПП у місті Києві ДПП із рапортом звернувся старший інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у місті Києві ДПП старший лейтенант поліції Барабаш Д.С. який повідомив, що 17.05.2019 у Київській області , смт.Велика Димерка, по вул.Соборна, 121, екіпажем сектору реагування патрульної поліції №3 Броварського ВП ГУНП Київської області, за порушення Правил дорожнього руху було зупинено автомобіль ВАЗ 210984 під керуванням поліцейського ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, що було відображено у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані події стали підставами для проведення службового розслідування. На підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 11.06.2019 № 1045 проведено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни поліцейським роти №5 батальйону №3 полку №1 (обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП капралом поліції ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведеного розслідування 14.06.2019 складено висновок (а.с. 58-66), який затверджений 17.06.2019 року начальником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та згідно якого відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє підтвердження.

Так у ході службового розслідування встановлено, що відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовано перебіг подій вказаних у рапортах поліцейських. Зокрема зафіксоване нетактовне ставлення позивача як до пересічних громадян, що стали вимушеними свідками події, так і до колег, котрі перебували під час виконання службових обов`язків. Також встановлено, що хоча ОСОБА_1 і надав пояснення щодо події яка сталася 29.04.2019, проте описана ним ситуація викривлена та не відповідає дійсним обставинам події, а лише підтверджують його безвідповідальне ставлення до служби. Щодо ситуації, яка сталася 17.05.2019, у висновку зазначено, що факт відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння був зафіксований у присутності свідків. Опрацюванням відеозапису з автомобільного реєстратора встановлено, що під час фіксації у протокол про адміністративне правопорушення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, останній виявляв агресію відносно свідка ОСОБА_2 та плював у неї.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п.1 ст.1 та п.1,2,6,7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог абз.1,2 п. 1 розділу ІІ, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, враховуючи п.3.17 наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов`язаних із загибеллю й травмування особового складу» від 16.03.2007 №81, п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», керуючись п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейського роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 19.06.2019 №451 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за вчинення дисциплінарного проступку на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ Департаменту патрульної поліції від 19.06.2019 № 451 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" реалізовано наказом Департаменту патрульної поліції від 17.07.2019 № 540 о/с (по особовому складу), яким капрала поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), інспектора роти № 5 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега), з 19.07.2019 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач не погоджуючись з правомірністю притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільненням зі служби в поліції звернувся до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Виходячи зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 804/8515/17.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Виходячи з наведеного, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно ч. 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частинами 1 та 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту, обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості (ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

З викладеного слідує, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Зазначені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Як вбачається з наказу від 19.06.2019 №451 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", останній прийнято за наслідками проведення службового розслідування у зв`язку з фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейським роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_1 , що виразилось у здійсненні останнім хуліганських дій та порушенням Правил дорожнього руху, керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, відмовою у проходженні огляду на стан сп`яніння, нецензурними висловлюваннями.

Так за наслідками службового розслідування було прийнято висновок, яким було встановлено, що до начальника УПП у місті Києві ДПП із рапортом звернувся інспектор роти №1 батальйону полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП старший лейтенант поліції Дерій Д.В. та повідомив, що 29.04.2019 близько 17:00 ним від оперативного чергового по місту було отримано виклик за адресою: м.Київ, вул.Сосницька, 10, щодо хуліганських дій. Прибувши за вказаною адресою до поліцейських звернувся працівник охорони «Шериф» з інформацією про образливе чіпляння двома невстановленими особами у п`яному вигляді до працівників магазину, охорону якого вони забезпечують. Вказані громадяни поводили себе агресивно, нецензурно лаялися у громадському місці та намагалися вчинити бійку з охоронниками. Пізніше було встановлено, що один з цих осіб є поліцейським роти №5 батальйону №3 полку №1 ( з обслуговування правового берега УПП у місті Києві у рапорті ДПП капрал поліції ОСОБА_1 .

Вказана інформація була відображена також у рапорті командира роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП лейтенант поліції Рябцев М.В. , котрий прибув на місце подій згодом.

Вказані обставини також підтверджуються й наявними у матеріалах справи копіями письмових пояснень свідків події, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 .

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було помилково взято до уваги долучені до матеріалів справи представником позивача додаткові докази у вигляді протоколів опитування свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що були отримані в порядку пункту сьомого частини першої статті 20 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та які спростовують відомості, які брались до уваги дисциплінарною комісією, оскільки вказані протоколи були відсутні станом на час прийняття відповідачем спірних наказів.

У висновку також зазначено, що у приміщені відділення поліції позивач продовжував протиправну поведінку, поводив себе зухвало та агресивно, постійно використовував нецензурну лайку у бік працівників поліції,погрожував фізичною розправою.

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, котрі прибули на місце події за викликом на лінію 102 ( а.с. 37).

Як свідчать матеріали справи, в ході службового розслідування позивачем було надано письмові пояснення з приводу зазначеної вище події, в яких останній зазначив, що він із знайомим вирішили посидіти у закладі, що неподалік полку №2 УПП у місті Києві ДПП. Виходячи із закладу знайомий випадково розбив горщик для квітів, за що працівники цього закладу почали вимагати сплатити кошти у розмірі 600 грн. за розбитий горщик. Оскільки коштів у них не було адміністратор закладу викликала охорону «Шериф», внаслідок чого конфлікт загострився. У подальшому на місце прибув наряд поліції, котрі на думку позивача не правомірно почали вимагати у присутніх документи. Позивач зазначив, що працівники поліції поводились грубо і завдали тілесних ушкоджень йому знайомому.

Дослідивши вказані письмові пояснення, комісія, з висновками якої погоджується й суд, правильно зазначила, що описана позивачем ситуація є викривленою, не відповідає дійсним обставинам події та також спростовуються наявним відеозаписом. а лише підтверджують його безвідповідальну ставлення до служби.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згодом 17.05.2019 до начальника УПП у місті Києві ДПП із рапортом звернувся старший інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у місті Києві ДПП старший лейтенант поліції Барабаш Д.С. який повідомив, що 17.05.2019 у Київській області, смт.Велика Димерка, по вул.Соборна, 121, екіпажем сектору реагування патрульної поліції №3 Броварського ВП ГУНП Київської області, за порушення Правил дорожнього руху було зупинено автомобіль ВАЗ 210984 під керуванням поліцейського ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, що було відображено у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 119879 від 17.05.2019, складений о 11:30 інспектором СРПП № З Броварського ВП старшим лейтенантом поліції Кеушем Р.О., відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає у АДРЕСА_1 , працюючого в УПП у місті Києві ДПП, особу якого встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_1 .

У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210984, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. У протоколі зазначені свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.с. 37).

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що під час фіксації поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення відмови ОСОБА_1 від проходженя огляду на стан сп`яніння, останній поводився агресивно та демонстрував непристойні жести відносно свідка ОСОБА_2 . Крім того, з відео вбачається, що позивач виплюнув виділення слинових залоз на дану особу.

Як свідчать матеріали справи, в ході службового розслідування позивачем було надано письмові пояснення з приводу зазначеної вище події, в яких останній зазначив, що 17.05.2019 перебував на лікарняному та хворів на ГРВІ, тому хворе горло лікував настоянкою на травах. Після телефонного дзвінка батька був вимушений швидко зібратися та поїхати відвести його по справах. Зазначив, що хворобливий стан працівники поліції могли сприйняти за ознаки алкогольного сп`яніння, саме тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. До лікаря нарколога вони не запропонували поїхати. Позивач зазначив, що вважає дії поліцейських щодо складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП неправомірними (а.с. 51).

Колегія суддів зазначає, що жодних пояснень з приводу своєї агресивної поведінки позивач у письмових поясненнях не зазначив.

Приймаючи рішення суд першої інстанції зазначив, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2019 у справі № 361/3768/19 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На переконання суду судовим рішенням, яке набрало законної сили, спростовано висновки поліцейських УПП та покази свідків щодо керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог п.1 ст.1 та п.1,2,6,7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог абз.1,2 п. 1 розділу ІІ, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, враховуючи п.3.17 наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов`язаних із загибеллю й травмування особового складу» від 16.03.2007 №81, п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», керуючись п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, особистій недисциплінованості, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Судова колегія зазначає, що у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз зібраних та досліджених судом доказів повністю підтверджує правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського. Вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем у справі допущено порушення вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейських.

Крім того, як вбачається з послужного списку позивача, на час накладення оскаржуваного дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 мав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом УПП у місті Києві ДПП від 11.05.2019 №5 (а.с. 118).

Таким чином, під час вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правового берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 та звільнення його зі служби в поліції було враховано також наявність у останнього не знятого дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Крім того, судом встановлено, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції зарекомендував себе посередньо: мав низькі теоретичні знання та практичні навички; до виконання службових завдань не завжди ставився відповідально; при спілкуванні з громадянами намагався бути вічливим та тактовним, але через недостатній контроль своїх емоцій мали місце випадки конфліктів; позивачу неодноразово робились зауваження щодо поведінки у позаслужбовий час.

Частинами першою та дев`ятою статті 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, обставин, що обтяжують відповідальність, особу порушника, його попередню поведінку та ставлення до виконання службових обов`язків, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах наданих повноважень.

Доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що наказ від 19.06.2019 №451 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" міг бути реалізований наказом по особовому складу не раніше 18.07.2019, тобто після закінчення перебування ОСОБА_1 на лікарняному, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в наказі ДПП від 17.07.2019 №540 о/с зазначено, що позивача звільнено зі служби в поліції з 19.07.2019.

Вказані обставини свідчать про те, що наказ ДПП від 19.06.2019 №451 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» реалізовано 19.07.2019, тобто після закінчення перебування позивача на лікарняному, а не 17.07.2019 як помилково зазначив суд першої інстанції та позивач.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправності прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку є похідними, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

З огляду на викладене у сукупності, колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В частині позовних вимог про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд першої інстанції правильно зазначив, що в цій частині позов, виходячи з положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи шкоду, та якими доказами це підтверджується.

З огляду на викладене колегія суддів вважає що в цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді: І.В.Федотов

А.Ю.Коротких