Справа № 300/3142/20
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"05" березня 2021 р. Справа № 300/3142/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1
представника відповідача - Шукайло О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду питання дотримання строків звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 27.01.2020 по 14.02.2020 та стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення, -
В С Т А Н О В И В:.
ОСОБА_1 05.11.2020 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 27.01.2020 по 14.02.2020 та стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення з 26.03.2020 по дату прийняття судового рішення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
20.11.2020 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто та доповнено обгрунтування другої позовної вимоги.
У зв`язку із усуненням недоліків ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 відкрито провадження у справі та визначено розгляд цієї справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.12.2020 задоволено клопотання Державної екологічної інспекції України про перехід до загального позовного провадження та постановлено адміністративну справу № 300/3142/20 розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до ухвали суду від 14.01.2021 клопотання представника відповідача від 12.01.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та вирішено провести підготовче засідання в адміністративній справі №300/3142/20 в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EASYCON.
У підготовчому судому засіданні, яке відбулося 04.02.2020 судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема під час проведених підготовчих засідань з`ясовано підстави позову та факти, які необхідно встановити для вирішення спору; отримано заяви по суті спору та документи, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, прийнято уточнені позовні вимоги.
Згідно ухвали суду від 04.02.2021 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №300/3142/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні поставлено на обговорення питання дотримання строків звернення до суду в частині стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020.
Позивач зазначив що строки звернення до суду при стягненні заробітної плати не застосовуються.
Суд, розглянувши та оцінивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення сторін, суд зазначає наступне.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після відкриття провадження у адміністративній справі вправі встановлювати (перевіряти) відповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить стягнути із Державної екологічної інспекції України середній заробіток за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення в тому числі за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020.
Отже, предметом даного адміністративного спору серед іншого є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.
Обов`язок роботодавця щодо повного розрахунку/виплати із працівником всіх сум, які належать йому в день звільнення, та відповідний обов`язок роботодавця виплати середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь період такої несвоєчасної виплати, регламентований статтями 116 і 117 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також - КЗпП України).
Разом з тим, положення коментованих статей КЗпП України не визначають строків звернення до суду у даній категорій спірних правовідносин.
У контексті вказаного суд зазначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина 1 статті 94 КЗпП України, частина 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці").
Стаття 2 Закону України "Про оплату праці" у редакції, чинній на час звільнення у 2020 році позивача, відносила до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Структура заробітної плати відображена також у розробленій відповідно до Закону України "Про державну статистику" та Закону України "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці і стандартів Системи національних рахунків Інструкції зі статистики заробітної плати (далі - Інструкція), затвердженій наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, що був зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До цього фонду, який складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати й інших заохочувальних та компенсаційних виплат, включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.
Суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні (пункти 3.9 Інструкції).
Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати допомоги/компенсації/індексації) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною винагородою, що входить до такої структури.
Відповідне відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, хоч і розраховується, виходячи із середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.
Аналогічні чи близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60) і від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13-ц (пункт 53 ).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник згідно приписів частини 2 статті 233 КЗпП України має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Виходячи із коментованих вище правових висновків Великої Палати Верховного Суду ''середній заробіток (суми, які нараховуються працівникам) за час затримки розрахунку при звільненні'' відрізняється за юридичною змістом від ''заробітної плати'', а відтак необмежені строки звернення до суду не застосовуються до середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні як суми, які мають/можуть бути нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.
Окремо, в контексті вказаного слід відрізняти юридичний зміст і поняття ''заробітна плата'' (частина 2 статті 233 КЗпП України) та ''виплата всіх сум, що належать працівникові від установи, організації на день звільнення'' (статті 116, 117 КЗпП України).
В частині першого, йде мова про право на звернення до суду на стягнення невиплаченої заробітної плати не залежно від обставини дійсного перебування у трудових відносинах чи звільнення - без обмеженням будь-яким строком.
Щодо другого, визначено право на виплату середнього заробітку за затримку у виплаті всіх сум, належних на день звільнення. При цьому, суми, які належні на день звільнення поділяються на виплати, які складають заробітну плату (з усіма її складовими згідно розділу І та ІІ Інструкції), і виплати, які такими не являються (розділ ІІІ Інструкції). У відношенні до останніх працівник повинен звернутися до суду на їх виплату у строки, встановлені законом.
У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Разом із тим суддя акцентує увагу, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17.
За правилами частини 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 цього Кодексу).
У даній категорії справ процесуальний закон визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Суд зазначає, що із даним позовом, позивач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 05 листопада 2020 року.
Однак, за доводами ОСОБА_1 , остаточний розрахунок з ним Державна екологічної інспекції України провела 06.04.2020.
Проте, до суду з цим позовом ОСОБА_1 , звернувся лише 05.11.2020, тобто майже через вісім місяців після зарахування на його рахунок (фактичного отримання) заробітної плати за березень 2020.
Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Крім того, вирішуючи питання дотримання у спірному випадку строків звернення до суду, слід враховувати те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 за №540-ІХ, який набрав чинності з 02.04.2020, розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
В подальшому, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX (надалі - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Так, як слідує із матеріалів позовної заяви та стверджує сам позивач зарахування коштів мало місце 06.04.2020, тобто із урахуванням місячного строку звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України останнім днем строку було 06.05.2020, а зважаючи на дію положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 18.06.2020 за №731-IX) і пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX, таким останнім днем строку слід вважати - 7 серпня 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вказану позовну заяву в частині стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020 подано без додержання вимог, встановлених частиною 6 статті 161, частини 1 статті 123 КАС України.
За приписами частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
У зв`язку із викладеним, позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020 слід залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку із зазначення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду.
На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, частиною 13 статті 171 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України в частині стягнення середнього заробітку за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020 залишити без руху.
Надати позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом в частині вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати на 11 днів з дати звільнення по 06.04.2020 та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку, надати докази на підтвердження даних доводів.
Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у визначений строк позовна заява в цій частині буде залишена без розгляду.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.