Справа № 520/11801/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 р.Справа № 520/11801/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 07.12.2020, по справі № 520/11801/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) , в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- скасувати рішення № 1016 від 10.03.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач під час призначення пенсії на пільгових умовах не зарахував йому період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу, а також періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим відмовив у призначенні пенсії, що ОСОБА_1 вважає протиправним, а тому з метою належного захисту його прав суд має зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 1016 від 10.03.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020 року з урахуванням висновків суду, та постановити у цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 року та провести відповідні виплати. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача суму судового збору в розмірі 1261,20 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з урахуванням висновків суду в частині задоволення позовних вимог, у відповідача відсутні дискреційні повноваження, а тому належним способом захисту порушеного права позивача у спірних відносинах є саме зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати, а не як визначив суд першої інстанції - зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачеві пенсію відповідно до його заяви від 10.03.2020, з урахуванням висновків суду, оскільки, як вказує позивач, рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії не вирішує питання призначення та виплати пенсії, а тому і не призведе до поновлення прав позивача у спірних відносинах.

Представник позивача у поданому відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не має необхідного пільгового стажу та на те, що призначення пенсій є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача в надісланій до суду заяві просив провести судове засідання без участі позивача та його представника.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2020 ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 1016 від 10.03.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення за призначенням пенсії, передбаченого статтею ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному рішенні зазначено, що позивач не надав уточнюючі довідки, які передбачені п.20 Порядку № 637, у зв`язку з чим періоди роботи з 29.07.1991 по 14.09.1991, з 04.08.1992 по 30.09.1992, з 10.08.1993 по 28.09.1995 та з 28.07.1999 по 31.12.2005 не враховано при обчисленні пільгового стажу позивача. Період пільгової роботи з 01.01.2006 по 21.11.2007 враховано за даними Державного реєстру страхувальників.

Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 23 роки 11 місяців 12 днів, пільговий стаж на підземних роботах складає 1 рік 11 місяців.

Згідно з листом ГУ ПФУ в Харківській області № 2000-0212-8/53834 від 10.08.2020 позивача повідомлено, що до страхового стажу додатково не зараховано наступні періоди: з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 (періоди навчання) та з 07.10.2016 по 14.04.2017.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № 1016 від 10.03.2020, зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу та періодів роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020, з урахуванням висновків суду, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 має бути зарахований до трудового стажу, а періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 мають бути зараховані до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки підтверджені записами у трудовій книжці позивача та іншими документами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати, суд першої інстанції зазначив, що повноваження щодо призначення пенсії віднесені до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, через що вважав належним способом захисту прав позивача задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки в нішій частині рішення суду не оскаржено.

Згідно зі ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

18.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 в частині задоволення позовних вимог.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 в частині задоволення позовних вимог повернуто скаржнику.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 набрало законної сили 15.02.2021 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення № 1016 від 10.03.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Пермському національному дослідному політехнічному університеті з 01.09.1987 по 05.07.1988 та з 01.10.1989 по 31.07.1993 до загального страхового стажу, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая»; з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. ОСОБА_2 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві слугував висновок про те, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пільгової пенсії.

У своєму рішенні відповідач визнав період пільгової роботи позивача з 01.01.2006 по 21.11.2007, який склав 1 рік 11 місяців.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 визнано право позивача на включення до пільгового стажу період роботи:

- з 10.08.1993 по 28.09.1995 «горным мастером подземным с полным рабочим днем под землей» на шахте «Шахтерская-Глубокая» - тривалістю 2 роки 1 місяць 18 днів;

- з 28.07.1999 по 31.12.2005 «подземным горным мастером с полным рабочим днем в шахте» на шахте им. А.Ф. Засядька тривалістю 6 років 5 місяців 2 дні.

Отже, сукупно пільговий стаж для призначення пенсії позивачу складає понад 10 років.

Також, з урахування рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 позивач має загальний стаж понад 25 років та на момент розгляду справи досяг 50 річного віку, необхідного для призначення відповідної пільгової пенсії

Частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Отже, враховуючи наведене, наявність у позивача необхідного пільгового та загального стажу, а також досягнення останнім 50-ти річного віку, та надання до пенсійного органу необхідних документів, що свідчать про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії, передбаченої вищевказаними приписами ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач був зобов`язаний розглянувши подані ОСОБА_1 документи та прийняти рішення про призначення відповідної пенсії.

Однак, як зазначено вище, відповідач реалізував свої повноваження шляхом прийняття рішення № 1016 від 10.03.2020, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію, колегія суддів зазначає про таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.п. 2, 3, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивачем виконано всі передбачені законом умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а викладені відповідачем у рішенні № 1016 від 10.03.2020 підстави для відмови у призначенні пенсії не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, колегія суддів вважає, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача належним способом поновлення порушеного права позивача є саме зобов`язання ГУПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за пенсією - з 10 березня 2020 року, а не як помилково зазначив суд першої інстанції - повторно розглянути відповідну заяву.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України).

Враховуючи що судом першої інстанції при прийнятті рішення в оскаржуваній частині неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11801/2020 від 07.12.2020 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020, з урахуванням висновків суду, та відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог, з прийняттям постанови про задоволення позову в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,21 грн.

З урахуванням висновків колегії суддів у цій справі, на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1261,21 грн.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року по справі № 520/11801/2020 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 10.03.2020, з урахуванням висновків суду, та відмови у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати.

Прийняти у цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2020 та провести відповідні виплати.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1261,21 (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня) грн 21 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 05.03.2021 року