Справа № 200/10061/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про розгляд справи

в порядку загального позовного провадження

05 березня 2021 р. Справа №200/10061/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суми разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

встановив:

30 жовтня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі відповідач, Департамент), надісланий на адресу суду 26 жовтня 2020 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі 6 800 грн.

03 листопада 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/10061/20-а; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву.

03 листопада 2020 року суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20-а.

25 листопада 2020 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2018-2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі 18 590 грн.

27 листопада 2020 року до суду надійшов відзив Департаменту на позовну заяву.

14 грудня 2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив.

15 грудня 2020 року до суду надійшов відзив Департаменту на позовну заяву з урахуванням збільшення позовних вимог.

11 січня 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, поданий відповідачем з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

05 березня 2021 року суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України установлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5202/20 зазначив наступне:

«16. У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

17. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017)».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оспорює дії відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) в редакції Закону України від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2018-2020 роки.

Суд зазначає, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні 2018, 2019, 2020 року відповідно при отриманні цієї допомоги.

Верховний Суд в постанові від 10 травня 2018 року у справі № 389/1042/17 (2-а/389/47/17) навів такі висновки:

«23. Крім того, відповідно до положень статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

24. Отже, підлягають відхиленню посилання позивача на те, що фактично про рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в проведенні перерахунку виплачених йому суми стало відомо 26 квітня 2017 року з листа відповідача, оскільки отримавши у квітні 2016 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 920 грн., позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. Крім того, 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року.

25. На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року, позивач із даним позовом звернувся у травні 2017 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду, не довівши поважності причин пропуску цього строку.

26. Аналогічна позиція щодо пропуску строку звернення до суду з адміністративними позовом у справах цієї категорії висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 607/7919/17 (К/9901/1172/17) та від 07 березня 2018 року у справі № 664/51/17 (К/9901/30405/18)».

На підставі наданих відповідачем письмових доказів суд встановив таке.

У 2018-2020 році Департамент перераховував кошти на спеціальний рахунок управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області для подальшого їх зарахування на особистий рахунок ОСОБА_1 .

При цьому за 2018 року щорічна разова грошова допомога до 5 травня ОСОБА_1 як учаснику бойових дій становила 1 265,00 грн, за 2019 рік 1 295,00 грн, за 2020 рік 1 390,00 грн.

Ці обставини підтверджені листом Департаменту від 20 жовтня 2020 року № 56.8-61189/ККЦ.

Таким чином, про порушення своїх прав внаслідок виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, меншому ніж встановлено ст. 13 Закону № 3551, позивач повинен був дізнатися в квітні-травні 2018, 2019 і 2020 року відповідно, під час отримання відповідних виплат.

На спірні правовідносини поширюється шестимісячний строк для звернення до суду, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5202/20.

Цей строк має обчислюватися з 30 вересня відповідного року, що узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 389/1042/17(2-а/389/47/17).

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 120 КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Згідно з ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо щорічної разової допомоги до 5 травня

- за 2018 рік розпочався з 01 жовтня 2018 року і сплинув 01 березня 2019 року;

- за 2019 рік розпочався з 01 жовтня 2019 року і сплинув 02 березня 2019 року (останній день строку припадав на 01 березня 2019 року, неділю, вихідний день);

- за 2020 рік розпочався з 01 жовтня 2020 року і сплинув 01 березня 2021 року.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 26 жовтня 2020 року, про що свідчить відмітка підприємства поштового зв`язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення.

Таким чином, в частині позовних вимог, які стосуються виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки, позивач звернувся до суду з пропуском строку, визначеного абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2019 роки встановлений судом після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне запропонувати позивачу звернутися до суду з заявою поновлення цього строку та надати докази поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що за наявними матеріалами постановити законне і обґрунтоване рішення не видається можливим.

Ч. 6 ст. 260 КАС України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Таким чином, з метою всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи її належить розглядати в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 171, 180, 241, 248, 256, 260 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Розгляд адміністративної справи № 200/10061/20-а здійснювати в порядку загального позовного провадження.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог, які стосуються виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2019 рік, та надати докази поважності причин його пропуску.

3. Призначити підготовче засідання на 19 березня 2021 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні суду за адресою: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 1.

4. Явка учасників справи в підготовче засідання НЕ є обов`язковою.

У разі участі в підготовчому засіданні учасникам справи надати документ, що посвідчує особу/особу представника (для огляду); документи, що підтверджують повноваження представника відповідно до ст. 59 КАС України; надати оригінали всіх документів, копії яких приєднані до позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення (для огляду).

5. Копію ухвали направити учасникам справи.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко