Справа № 480/639/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 р. Справа № 480/639/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.А"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування припису, постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Е.М.А" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області, в якій просить:

1. Визнати протиправними та скасувати припис Управління Держпраці у Сумській від 10.11.2020 № СМ18094/3150/АВ/П та постанову Управління Держпраці у Сумській від 28.12.2020 № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення уповноваженою посадовою особою штрафу у сумі 50 000 грн. на TOB "Е.М.А.".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що інспекторами праці управління Держпраці у Сумській області проведено інспекційне відвідування у TOB "Е.М.А." у період з 27.10.2020 до 30.10.2020, за наслідком якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ18094/3150/АВ. У акті інспекторами праці зафіксовано порушення, які ними були виявлені при відвідуванні, а саме: порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України: допущення до виконання робіт ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Акт підписаний позивачем із запереченнями, за наслідками розгляду яких управлінням Держпраці у Сумській області листом від 09.11.2020 № 17/04-31/2020/11438 повідомлено, що виявлене порушення, яке зафіксоване в акті, складеному за результатами проведеного інспекційного відвідування, залишається в силі та наведено текст з Акту.

Припис за результатами інспекційного відвідування (у разі виявлення порушень) перевіряючими не виносився.

09.11.2020 були завершені цивільно-правові відносини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з підприємством у зв`язку з виконанням ними певних видів робіт у повному обсязі відповідно до договорів № 117 від 07.10.2020 та № 118 від 09.10.2020, що підтверджується актами здачі- приймання виконаних робіт.

23.11.202 підприємством отримано припис відповідача від 10.11.2020 №СМ18094/3150/АВ/П.

Підставою для винесення припису слугували висновки Акту про те, що позивачем допущено до роботи працівників без укладання трудових договорів.

Однак, вказані висновки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки станом на 09.11.2020 між TOB "Е.М.А.", до винесення припису, та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не існувало цивільно-правових договорів.

24.11.2020 за № 320-208 підприємством подано до управління Держпраці у Сумській області інформацію про те, що станом на 09.11.2020 були завершені цивільно-правові відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з підприємством у зв`язку з виконанням ними робіт відповідно до договорів № 117 від 07.10.2020 та № 118 від 09.10.2020 відповідно, про виконані ними роботи у повному обсязі, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (вхідний управління Держпраці від 24.11.2020 № 12755/18-27).

25.11.2020 управлінням Держпраці у Сумській області до Зарічного райсуду скеровано адміністративні матеріали, справа №591/7444/20, протокол про адміністративне правопорушення № СМ18094/3150/АВ/ПТ від 23.11.2020, винесений на підставі акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ18094/3150/AB від 30.10.2020.

28.12.2020 відповідачем винесено постанову № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 50000 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, не зважаючи на те, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, скерований відповідачем до Зарічного районного суду м.Суми, складено відносно громадянина ОСОБА_3 , а постанову про застосування штрафних санкцій прийнято відносно господарюючого суб`єкта - ТОВ "Е.М.А." та фактичні обставини, які слугували підставою для прийняття постанови та складення протоколу повністю ідентичні як за часом вчинення, так і за подією-допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин.

Позивач вважає, що інспекторами при інспекційному відвідуванні не у повній мірі проведено перевірку, а саме: до Акту не внесено інформації щодо не зарахування до штату підприємства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсутність відповідних записів у їх трудових книжках, відсутність розпорядчого документа про прийом їх на роботу на конкретну посаду: "слюсаря" чи "слюсаря- зварника", а також вважає протиправною постанову № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС від 28.12.2020 про накладення штрафу у розмірі 50000 грн, оскільки вона прийнята без повідомлення TOB "Е.М.А.", розглянуто справу про накладення штрафу на підставі акта перевірки та накладено штраф, не з`ясовано всі обставини справи, чим порушено права позивача.

Ухвалою суду від 01.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, враховуючи наступне.

Щодо нормативного регулювання порядку проведення інспекційного відвідування зазначив, що стосовно позивача в період з 27 по 30 жовтня 2020 року було проведено захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми .

Пунктом 5 Порядку №823 визначено підстави для здійснення інспекційних відвідувань, серед яких - інформація Пенсійного фонду України та її територіальних органів.

На час проведення інспекційного відвідування позивача та розгляду справи про порушення законодавства про працю чинними були форми акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, затверджені наказом Міністерства соціальної політики України від 18.07.2017 №1338. Наказ було оприлюднено на сайті Держпраці. Зазначена постанова втратила чинність лише 06.01.2021.

Щодо твердження позивача про передчасність винесення постанови про накладення штрафних санкцій відповідач зазначив, що позивач у своїй позовній заяві посилається на нечинну на сьогодні і на момент проведення інспекційного відвідування та винесення спірної постанови редакцію Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. Постановою КМУ від 17.07.2013 № 509. Окремі пункти Порядку № 509, на які посилається позивач в обґрунтування своєї позиції, на сьогодні і на момент винесення спірної постанови взагалі виключені.

Чинна на момент винесення спірної постанови редакція Порядку № 509 не передбачає обов`язку Управління попереджати суб`єкт господарювання про розгляд справи про накладення штрафу.

Порядок розгляду справи про накладення штрафу та порядок винесення спірної постанови щодо позивача Управлінням не було порушено.

Щодо твердження позивача про відсутність підстав проведення інспекційного відвідування відповідач зазначив, що позивач у своїй позовній заяві стверджує, що направлення Управління на проведення інспекційного відвідування містить посилання на п.п.3 п.5 Порядку № 823. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки направлення не містить посилання на дану норму.

Також, відповідачем зазначено, що підставою для проведення інспекційного відвідування є інформація територіального органу Пенсійного фонду. Направлення на проведення інспекційного відвідування №478/СМ28094 містить посилання на підставу - норму Порядку № 823 та номер наказу.

Порядок № 823 не передбачає обов`язок інспекторів праці Управління надавати суб`єкту господарювання звернення фізичних осіб, рішення судів, повідомлення державних органів та ін.

Крім цього, відповідач наголошує, що в позові оспорюється неналежне оформлення трудових відносин з двома працівниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте оскаржувана постанова винесена по 1 працівнику - ОСОБА_1 . Сума штрафу, накладеного на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, визначена в розрахунку за 1-го неналежно оформленого працівника. Твердження позивача про безпідставність визначення суми штрафу в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки сума штрафу визначена безпосередньо санкціями статті 265 КЗпП.

На думку відповідача, позивач помилково вважає, що шляхом складення Акту інспекційного відвідування та винесення постанови про накладення штрафу Управлінням фактично було встановлено недійсність правочину (цивільно-правової угоди), укладених між позивачем та ОСОБА_1 Управління виявляє і фіксує Актом факт допуску працівників до виконання робіт без належного оформлення трудових відносин. Наявність укладеного цивільно-правового договору ще не є підтвердженням наявності саме цивільно-правових відносин.

Предметом цивільно-правового договору з ОСОБА_1 є виконання робіт, що збігаються з видом економічної діяльності позивача.

За цивільно-правовим договором ОСОБА_1 виконує роботи з оброблення крайок під зварювання. Це підготовчо-зварювальні роботи, що виконуються із застосуванням фрезерних, продольнострогательних і кромкосгрогательних верстатів або з використанням газокисневого полум`я. Для виконання даних робіт в Національному класифікаторі України ДК 003:2010 "Класифікатор професій" (затв.наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327) передбачена професія "Слюсар-ремонтник" - 7233. Такі ж самі роботи на підприємстві позивача виконують штатні працівники, прийняті на роботу за трудовим договором.

Таким чином, одні й ті ж роботи виконуються одночасно штатними працівниками і ОСОБА_1 за цивільно-правовим договором.

Крім того, сама цивільно-правова угода, укладена між позивачем і ОСОБА_1 , містить ознаки саме трудових відносин, адже в ній не зазначено конкретний результат роботи, який виконавець повинен передати замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу. Угода між позивачем і ОСОБА_1 фактично обумовлює процес роботи, а не її результат. Все це підтверджує виконання ОСОБА_1 на користь позивача саме трудової функції.

Також відповідач зазначив, що позивачем на виконання припису про усунення виявлених порушень № СМ 18094/3150/АВ/П було направлено лист від 24.11.2020 № 320-208 до Управління Держпраці у Сумській області, в якому зазначено, що станом на 9 листопада вже були завершені трудові відносини з підприємством двох працівників, в тому числі ОСОБА_1 . Зазначеною відповіддю на припис позивачем було визнано факт наявності між ним і ОСОБА_1 саме трудових відносин.

Враховуючи зазначене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 51-53).

У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 61-68).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на підставі листа ГУ ПФУ в Сумській області від 16.10.2020 №1800-0604-8/51798 Управління Держпраці у Сумській області складено наказ № 1137 від 26.10.2020 "Про проведення інспекційного відвідування" (а.с.55-56).

У період з 27.10.2020 до 30.10.2020 інспекторами праці управління Держпраці у Сумській області проведено інспекційне відвідування у TOB "Е.М.А.", за наслідком якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ18094/3150/АВ (а.с. 13-19).

В ході інспекційного відвідування Управлінням Держпраці у Сумській області встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення до виконання робіт ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

10.11.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області складено припис про усунення виявлених порушень №СМ18094/3150/АВ/П (а. с. 27-29).

28.12.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області прийнято постанову № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 50000 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а.с. 31-34).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.п 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340 (далі - Положення), Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Відповідно до п.п. 5 п. 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право, зокрема, проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 частини 1 статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю (ч. 7 ст. 265 КЗпП України).

Здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань регламентується Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок № 295).

Згідно пункту 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що управління Держпраці, через утворені в установленому порядку територіальні органи, мають право здійснювати нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю, зокрема фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, з дотриманням процедури здійснення такого нагляду. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Так, зі змісту акту перевірки, оскаржуваного припису та постанови судом встановлено, що підставою прийняття відповідачем наведених рішень є висновок про - недійсність правочину (цивільно-правової угоди) укладених між позивачем та ОСОБА_1 .

Проте, суд вважає за необхідне звернути увагу, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 26.01.2021 по справі №591/7444/20, яка набрала законної сили 06.02.2021, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 керівника TOB "Е.М.А.", за ч. 3 ст. 41 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю складу адміністративного правопорушення) (а.с. 45).

Так, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме: в ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для осіб, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому, штраф за ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 814/2156/16, сформульований правовий висновок про те, що ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Суд зауважує, що Управлінням Держпраці складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина ОСОБА_4 , а постанову про застосування штрафних санкцій прийнято відносно господарюючого суб`єкта - TOB "Е.М.А.".

Водночас, фактичні обставини, які слугували підставою для прийняття оскаржуваної постанови та складення протоколу, повністю ідентичні, зокрема: допуск працівників виконавців робіт за цивільно-правовими договорами, що фактично мали місце не належно оформлені товариством трудові відносини.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що нормами КАС України, зокрема в статті 78, передбачено підстави звільнення від доказування, серед яких є обставини преюдиційності (частини 4-7 статті 78 КАС України), що в свою чергу також мають різну природу походження та відрізняється за принципами застосування.

Одна, ч. 6 ст. 78 КАС України відрізняється від інших тим, що містить припис про обов`язковість врахування адміністративним судом, зокрема постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою. Така преюдиція, яка має характер абсолютної, пояснюється саме тим, що у випадку, передбаченому частиною 6 статті 78 КАС України, судовим рішенням вирішується питання про наявність або відсутність винних дій (бездіяльності) конкретної особи, через які для цієї особи виникають правові наслідки.

Преюдиційність, як підстава звільнення від доказування, передбачена частинами 4, 5 та 7 ст. 78 КАС України, не носить абсолютного характеру, через те, що стосується оцінки певних обставин та фактів, які не є тотожними з встановленням наявності або відсутності складу, зокрема, адміністративного правопорушення.

У ч. 6 ст. 78 КАС України йдеться про преюдиційність рішення суду в частині наявності проступку та вчинення його певною особою при розгляді справи адміністративним судом у межах вирішення спору про наслідки таких дій, тобто у тій справі, в якій предметом доказування не може бути встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 813/3750/16.

Таким чином, на думку суду, досліджуючи питання правомірності винесення постанови про застосування до позивача штрафу за ч. 2 ст. 265 КЗпП України, враховуючи ч. 6 ст. 78 КАС України, необхідно взяти до уваги ту обставину, що постановою Зарічного районного суду м.Суми від 26.01.2021, яка набрала законної сили 06.02.2021, у справі про адміністративне правопорушення, встановлено відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, тобто допуску 2 працівників без укладення трудових договорів. Оскільки, у розглядуваних спірних правовідносинах мало місце укладення цивільно-правових договорів (а.с.45).

Також, необхідно зазначити, що оскільки в ході судового розгляду встановлено відсутність порушень законодавства про працю з боку позивача, отже винесений припис Управління Держпраці у Сумській від 10.11.2020 № СМ18094/3150/АВ/П та постанова Управління Держпраці у Сумській від 28.12.2020 № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 50 000 грн. на TOB "Е.М.А." є безпідставними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.А" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області 2270,00 грн. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням від 26.01.2021 р. № 1340 (а. с. 43).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.А" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови - задовольнити.

Скасувати припис Управління Держпраці у Сумській від 10.11.2020 № СМ18094/3150/АВ/П та постанову Управління Держпраці у Сумській від 28.12.2020 № СМ 18094/3150/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Е.М.А" (40007, м. Суми, вул. Харківська, 111, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (40030, м. Суми, вул. Горького, 28-б, ) судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук