Справа № 640/11558/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ № 640/11558/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., за результатами судового засідання в адміністративній справі за позовом

акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до Офісу великих платників податків ДПС

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представника позивача та представника відповідача

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (надалі - позивач), адреса: 01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 1 до Офісу великих платників податків ДПС (надалі - відповідач), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г, в якій позивач, просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2020 року № , № , винесені на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки 17 січня 2020 року № 119/28-10-42-01/37243279 в повному обсязі.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень неправомірних податкових повідомлень-рішень.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при проведенні перевірки податковим органом в акті перевірки було допущено значну кількість порушень норм чинного законодавства, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення винесені останнім є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача звертає увагу, що будь-яке посилання контролюючого органу на інформацію розміщену в ІТС «Податковий блок» відносно платників податків, не може розглядатися як доказ, оскільки вищезазначена база суперечить діючим нормам законодавств. Крім того, контролюючому органу заборонено наповнювати та використовувати інформаційну базу ІТС «Податковий блок».

При цьому, представником позивача також було зазначено, що будь-які посилання податкового органу на ухвали суду щодо накладення арешту на кошти не є доказом, оскільки згідно із частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а з наданих податковим органом аргументів не може бути встановлено наявність або відсутність обставин, що підтверджують наявність реальності порушень податкового законодавства.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Відповідач в свою чергу на підтвердження правомірності своїх дій зазначає, що податковим органом під час виконання функцій покладених чинним законодавством, останнім було дотримано приписів чинного законодавства та правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, у зв`язку з чим податковий орган просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі та залишити в силі прийняті податкові повідомлення-рішення.

Порушення податкового законодавства які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень викладені уповноваженим особами податкової служби в акті перевірки та які на переконання представника податкового органу являються правомірними та підтверджуються відповідними доказами.

В судових засіданнях представник позивача підтримав аргументи викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати протиправні податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити, пославшись на аналогічні підстави, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до наказу Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 20 грудня 2019 року № 699 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та направлень на перевірку від 26 грудня 2019 року № 402, від 10 січня 2020 року № 6, заступником начальника відділу податкового супроводження підприємств торгівлі сільськогосподарською продукцією управління податкового супроводження підприємств агропромислового комплексу та виробників підакцизної продукції Топач Тетяною Артурівною та головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств виробництва продуктів харчування управління податкового супроводження підприємств агропромислового комплексу та виробників підакцизної продукції Горовою Світланою Іванівною відповідно до Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідальними особами акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () (скорочена назва - АТ «ДПЗКУ») за період, що перевіряється, були: голова правління ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31 липня 2019 року № 543-К, призначено на посаду голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Станом на дату Акту - згідно Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12 грудня 2019 року № 101-п, призначено на посаду в.о. голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Призначено на посаду в.о. голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () наказом від 16 грудня 2019 року № 897-к ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Головний бухгалтер - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), період з 02 липня 2018 року по дату підписання акту, накаом про призначення № 608-к від 02 липня 2018 року.

Направлення від 26 грудня 2019 року № 402, від 10 січня 2020 року № 6 та копію наказу від 20 грудня 2019 року № 699, вручено 26 грудня 2019 року під розписку головному бухгалтеру акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» ОСОБА_5.

Не погодившись з викладеним в Акті перевірки, позивачем було направлено 03 лютого 2020 року заперечення на акт перевірки № 130-2-17/510 до Офісу великих платників податків ДПС.

За результатами розгляду заперечень контролюючим органом 18 лютого 2020 року листом № 7124/10/28-10-42-01-10 було направлено відповідь, в якій Офіс великих платників податків ДПС залишив заперечення - без задоволення, а висновки Акту перевірки - без змін.

24 лютого 2020 року за результатами проведеної перевірки та аналізу поданих товариством документів податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2020 року № , № , які винесені на підставі Акту перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням від 21 лютого 2020 року № за формою В1 зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 566 418,11 грн та застосовано штрафну санкцію 283 209,06 грн по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» () у сумі 566 418,11 грн та штрафна санкція 283 209,06 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 21 лютого 2020 року № за формою В4 зменшено суми від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 19 576 013,94 грн по взаємовідносинах з наступними контрагентами: ТОВ «ОЛДПЕН» () у сумі 7 621 457,10 грн; ТОВ «РАВЕНСТЕП» () у сумі 6 106 431,51 грн; ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () у сумі 1 821 475,09 грн; ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» () у сумі 1 123 680,30 грн; ТОВ «ГАЛИЧИНН АГРОІНВЕСТ» () у сумі 1 020 741,43 грн; ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» () у сумі 1 001 950,65 грн; ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» () у сумі 878 827,86 грн.

Так, в свою чергу з аналізу Акту перевірки акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» судом встановлено наступне.

Податковим органом, як на підставу для прийняття оскаржуваних рішень було зазначено, що перевіркою встановлено порушення акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, п. 198.6, статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту при отриманні товару, послуг від підприємств - постачальників по операціям, які не мають реального матеріального характеру в сумі 20 140 982,05 грн.

Щодо здійснення фінансово - господарських відносин акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964), податковим органом встановлено наступне.

Проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964), податковим органом встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності.

Таким чином, на переконання податкового органу акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту декларації за жовтень 2019 року суму ПДВ в розмірі 7 621 457,10 гр. по взаємовідносинах з ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

Також, щодо ТОВ «ОЛДПЕЛ» податковим органом в Акті перевірки зазначено, що відповідно до ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2019 року у справі № 404/7490/19 про надання тимчасового доступу до речей та документів по матеріалам кримінального провадження № 0007602 від 04 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, встановлено наступне.

«Слідчий за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по вказаному кримінальному провадженню про проведення тимчасового доступу оригіналів документів, які знаходяться у володінні ТОВ «ОЛДПЕЛ».

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 03 жовтня 2019 року до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла письмова заява від потерпілих про те, що в період часу з 27 вересня 2019 по 03 жовтня 2019 року невстановлена особа за попередньою змовою з посадовими особами Кіровоградського КХП №1 під приводом реалізації кукурудзи, шахрайським шляхом незаконно заволоділа кукурудзою врожаю 2019 року на загальну суму 1 340 980,00 гривень, яку в подальшому за допомогою підроблених документів було завезено на територію Кіровоградського КХП №1, тим самим спричинивши шкоди потерпілому на вказану суму, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007602 від 04 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

В ході досудового розслідування, встановлено що невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6, використовуючи номер телефону № НОМЕР_3, запропонувала потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбати кукурудзу врожаю 2019 року з полів розташованих біля с. Василівка, Онуфріївського району, Кіровоградській області. Тоді ж запропонувала здійснювати перевезення за допомогою вантажних автомобілів які нібито належать особі на ім`я ОСОБА 6 .

Тоді в період часу з 27 вересня 2019 року по 03 жовтня 2019 року до вказаних полів були направлені автомобілі марки КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_4 , марки КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_5 , марки КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_6 , марки Volvo з реєстраційним номером НОМЕР_7 , марки MAN з реєстраційним номером НОМЕР_8 , марки Мерседес з реєстраційним номером НОМЕР_9 , марки Мерседес з реєстраційним номером НОМЕР_10 , марки МАН з реєстраційним номером НОМЕР_11 , які навантажені кукурудзою врожаю 2019 року перевозили товар нібито до м. Миколаїв де знаходиться особа на ім`я Саудівської Аравії.

В телефонній розмові була домовленість що особа на ім`я ОСОБА 6 розрахується 02 жовтня 2019 року за врожай кукурудзи, але після того як потерпілий чекав до 03 жовтня 2019 року та мобільний телефон особа на ім`я ОСОБА_6 не відповідав.

Після того потерпілий зателефонував останньому водієві на мобільний телефон та той повідомив що перевозили кукурудзу врожай 2019 року на територію Кіровоградського КХП № 1 розташованого по вул. Варшавській у м. Кропивницький, та під якими саме документами йому не відомо оскільки товарно транспортні накладні залишив у Кіровоградського КХП № 1.

З метою документування неправомірних дій збоку посадових осіб Кіровоградського КХП № 1, працівниками поліції на підставі ухвали слідчого суді Саудовської Аравії , від 16 жовтня 2019 року було проведено обшук на території філії AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» Код , юридична адреса: 25005, Кіровоградська області, місто Кропивницький, вулиця Варшавська, будинок 91 А.

В ході обшуку від 17 жовтня 2019 року на території філії AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» Код , юридична адреса: 25005, Кіровоградська області, місто Кропивницький, вулиця Варшавська, будинок 91 А, було виявлено та вилучено наступні речі та документи: договір складського зберігання зерна № 44-ЗБ/2019 від 27 вересня 2019 року укладеного між AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» в особі виконуючого обов`язки директора ОСОБА_1 та ТОВ «ОЛДПЕЛ» в особі директора ОСОБА_2, на 22 арк; товарно-транспортну накладну № 10 від 03 жовтня 2019 року на автомобіль марки «Камаз» реєстраційний номер НОМЕР_1 причіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 з вказаним вантажем кукурудзи вагою 48,640 т; складська квитанція на зерно № 129 від 10 жовтня 2019 року про прийняття на зберігання від ТОВ «Олдпед» кукурудзи 3 класу в двох примірниках; картка аналізу зерна № 112 від 04 жовтня 2019 року та реєстр № 111 від 04 жовтня 2019 року.

В зв`язку з чим виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до вказаного ТОВ «Олдпел» юридична адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Кавказька 21-А, офіс 1, з метою аналізу та перевірки щодо реалізації насіння кукурудзи та отримання руху грошових коштів.

Крім того, до Офісу великих платників податків ДПС від Державної податкової служби надійшов лист. згідно якого за результатами аналізу інформації щодо імпорту та подальшої реалізації на митній території України товарів ризикової групи встановлено факти їх підміни на інші або аналогічні товари і послуги, що свідчить про функціонування схеми мінімізації грошових зобов`язань, спрямованої на надання податкової вигоди суб`єктам господарювання реального сектору економіки.

Так, у жовтні-листопаді 2019 року ТОВ «КАЛІПСО ТОРГ» (ПН 43138212) імпортувало: трикотажний одяг та додаткові речі до одягу, одяг хутровий з овчини, вироби з натуральної шкіри (жилетки, куртки), сітчасті полотна, етикетки текстильні, полотно трикотажне, взуття, посуд столовий, частини магазинних стелажів з металу, гаманці, сумки, білизну постільну, нитки швейні, манекени з пластмаси загальною вартістю 60,3 млн. грн.

Проте, за результатами аналізу руху товарів по ланцюгу постачання відповідно побудованої Схеми руху товарно-грошових потоків встановлено часткову реалізацію імпортованого товару на території України, а також відсутність подальшої реалізації вказаного імпортованого товару за ланцюгом постачання.

Згідно вказаної Схеми руху товарів, постачальником кукурудзи, пшениці, соняшнику та сої протягом жовтня-листопаду 2019 року ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) було ТОВ «НОВІКОС» (ПН 43108083), в адресу якого виписано та зареєстровано податкові накладні з номенклатурою товару: трикотажний одяг, куртки, взуття, манекени, тюль від ТОВ «КАЛІПСО ТОРГ» (ПН 43138212). При цьому, в свою чергу ТОВ «НОВІКОС» (ПН 43108083) вказану зернову продукцію, реалізовану для ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) не придбавало.».

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) податковим органом встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента- постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «НОВІКОС» (ПН 43108083) та ТОВ «МЕТКОМТЕХ» (ПН 39395446) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Отже, з врахуванням наведеного вище, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що з урахуванням викладеного вище неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Таким чином, на переконання податкового органу встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дозволяють зробити висновки, щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариствов «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ОЛДПЕЛ» (ПН 43107964) здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «РАВЕНСТЕП», сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» та в складі р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» по податковим накладним з датою виписки жовтень становить 6 106 431,51 грн ПДВ.

Проведеною перевіркою наданих акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118), встановлено, що здійснені-господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства.

Таким чином, податковим органом зазначено, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту жовтня 2019 року суму ПДВ в розмірі 6 106 431,51 грн по взаємовідносинах ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

Податковим органом зазначено, що згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на адресу ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) протягом жовтня 2019 року виписано та зареєстровано податкові накладні щодо реалізації кукурудзи 3 класу (код УКТЗЕД 1005) від ТОВ «ДЮНА ТОРГ» (ПН 42989611) обсягом 7 495,56 т. та ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК КРОНОС» (ПН 43084199) обсягом 4 317,87 т.

При цьому, відповідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на адресу ТОВ «ДЮНА ТОРГ» (ПН 42989611) протягом червня, липня, жовтня 2019 року виписано та зареєстровано податкові накладні щодо реалізації кукурудзи 3 класу (код УКТЗЕД 1005) від: ТОВ «СМОУКСТАР КОРПОРЕЙТ» (ПН 42847412) та ТОВ «РАНГ ГРУП» (ПН 42393522).

Також в обґрунтування Акту перевірки уповноваженими особами податкового органу вказано, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року у справі № 755/11871/17 та матеріалів кримінального провадження № 0002035 від 04 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 3 статті 212 КК України встановлено наступне.

«З тексту клопотання вбачається, що в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено організоване злочинне угрупування, члени якого причетні до впровадження протиправних фінансових механізмів, направлених на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності та розкрадання державних/бюджетних коштів.

У вказаній Ухвалі зазначено, що організатори конвертаційного центру, використовуючи підприємства з ознаками фіктивності, укладають формальні договори купівлі-продажу фактично неіснуючих товарів та виписують відповідні податкові накладні, чим фактично формують податковий ліміт на рахунках ряду підприємств Київського регіону лише в базі ДФС, що дає змогу останнім збільшувати валові витрати та ухилятися від оподаткування.

Зокрема, встановлено підприємства, які здійснили «пересорт» товару, а саме: ТОВ «Асдем» (), ТОВ «Гіртек» (), ТОВ «Вестеріонінвестмент» (), ТОВ «Велденссістемз» (), ТОВ «Агро спец-груп» (), ТОВ «Сігмент ЮА» (), ТОВ «Еко овочі» (), ТОВ «Будівельна вежа» (), ТОВ «Форместа» (), ТОВ «Дарт пак» (), ТОВ «Індастрі» (), ТОВ «Айсберг партнер» (), ТОВ «Атлетік систем» (), ТОВ «Новатерс торг» (), ТОВ «Вольта групп» (), ТОВ «Ердо груп» (), ТОВ «Лейкерс партнер» (), ТОВ «МортрастЛімітед» (), ТОВ «Старт Торг» (), ТОВ «ТД Адоніс» (), ТОВ «ТД Альтіка» (), ТОВ «ТК Арнеж» (), ТОВ «Алмаз корпорейт» (), ТОВ «Радіан люкс» (), ТОВ «Смоукстаркорпопейт» (), ТОВ «Монреаль Капітал» (), ТОВ «Ранг Груп» (), ТОВ «Астерфокс» (), ТОВ «Діректсейв» (), ТОВ «Карнелия НЖФ» (), ТОВ «Містексінвест» (), ТОВ «Фінанспромсфера» (), ТОВ «Актівайс» (), ТОВ «Остерпром» () та ТОВ «Фабулоскорпорейшн» ().

Встановлено, що за час діяльності у вказаних суб`єктів господарювання відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, відсутні основні фонди та кваліфікований персонал. Підтвердженням цьому є факт відсутності рахунків вказаних підприємств, відкритих в українських банках, окрім обов`язкового казначейського рахунку по оплаті ПДВ, відкритому у Державній казначейській службі України. Функціонування вказаних підприємств спрямоване лише на формування незаконного схемного податкового кредиту та надання послуг підприємствам реального сектору економіки по мінімізації податкових платежів та незаконного переведення безготівкових коштів у готівку.

Крім того, група компаній ТОВ «Торгова компанія Арнеж» (), ТОВ «Алмаз корпорейт» (), ТОВ «Радіан люкс»(), ТОВ «Смоукетаркоппорейт» (), ТОВ «Монреаль Капітал» (), ТОВ «Ранг Груп» () та ТОВ «Астерфокс» () сформували свій податковий кредит за рахунок ризикової групи товарів від підприємств з ознаками фіктивності, зокрема ТОВ «Компанія Вірджінія» (), ТОВ «Евіс систем» (),ТОВ «Південь- груп» (), ТОВ «Контентлаб» () та інших,здійснивши т.зв. «пересортні» операції незаконно сформували податковий кредит на загальну суму понад 500 млн. грн. ряду підприємств-вигодонабувачам: ТОВ «Будівельна фірма Будсервісгруп» (), ПП «Агро мрія постач» (), ТОВ «Т-Торгпром» (), ТОВ «Експертні інноваційні системи» (), ТОВ «Тайрон бізнес» (), ТОВ «КБМК» (), ТОВ «Сільверенерджі» (), ТОВ «Гарантспецбуд ЛТД» (), ТОВ «Глобалстоун» (), ТОВ «Гарант корпорейт» (), ТОВ «Гардсекьюріті» (), ТОВ «Атлетік систем» (), ТОВ «Айсберг партнер» (), ТОВ «Берлін плюс» (), ТОВ «ОК «Сек`юрітікорпорейшен» (), ТОВ «Ферінгтрейд» (), ТОВ «Український металопостачальник» (), ТОВ «СБ «Сварог» (),ТОВ «ВКФ «Адекс» (), ТОВ «Мастереко» (), ТОВ «Теплоенергокомплект» (), ТОВ «НВП «ПВТ-Сервіс» (), ТОВ «Торгова група «Сфера» (), ПП Фірма «Легат» (), ПП «Київсервісмонтаж» (), ТОВ «ММЦ» (), ТОВ «Електрім-2000» (), ТОВ «Експерт агро Україна» (), ТОВ «Будт торг ЛТД» (), ТОВ «Інвіс» (), ТОВ «БК «Семат» (), ТОВ «Міраква ЛТД» (), ТОВ «Промкомплект» (), ТОВ «Компанія глобус» (), ТОВ «ІК «Еко-сервіс» (), ТОВ «Вертикаль-монтаж» (), ТОВ «Інтер логістік Україна» (), ТОВ «Авіа-техсервіс» (), ТОВ «Опитний завод М» (), ТОВ «КМ Авіа» (), ТОВ «Автодоркомплекс» (), ТОВ «Нік-електроніка» (), ТОВ «Ювента-груп Україна» (), ТОВ «Форвард електроніко» (), ТОВ «Промислова компанія «Золоте руно Україна» (), ТОВ «Техметпромбуд» (), ПП «ДБС» (), ПП «Ремдорстрой сервіс» (), ТОВ «Трансресурси» (), ТОВ «Віват інвест» (), ТОВ «Промкріплення» (), ТОВ «ВБК+» (), ПП «Строй- клуб плюс» (), ТОВ «ВБК» (), ТОВ «Енерголайн» (), ТОВ «Флангер» (), ТОВ «Імпекс-фрут» (), ТОВ «ІБК «Полібудсервіс» (), ТОВ «Голден-буд» (), ТОВ «ДСН» (), ТОВ «Тера-профі» (), ТОВ «Дженко-ойл» (), ТОВ «Денесагро союз» (), ТОВ «Презентапреміум» (), ТОВ «Ашер 8» (), ТОВ «Зерно-ойл» (), ТОВ «ТД «Агро-оіл-трейд» (), ФГ «Панасенка-СВ» (), ТОВ «ТД «УСК» (), ТОВ «АПК Ресурс» (), ТОВ «Стамінаагро» (), ТОВ «СГП «Тіра» (), ПП «Телекомі» (), ТОВ «Амплуартхолд» (), ТОВ «Київська біоенергетична компанія» (), ТОВ «Приват-стандарт» (), ТОВ «Поліс проектлайф» (), ТОВ «Аладар люкс» (), ТОВ «Блікуніверс» (), ТОВ «Укторг» (), ТОВ «Океан люкс» (), ТОВ «Вердер актив» (), ТОВ «Аріозо рітейл» (), ТОВ «Ранг груп» ().

Крім того, податкові накладні протягом червня 2019 року щодо реалізації кукурудзи 3 класу (код УКТЗЕД 1005) в адресу ТОВ «СМОУКСТАР КОРПОРЕЙТ» () виписано ТОВ «РАНГ ГРУП» (), значна кількість яких має статус «реєстрацію зупинено».

Податкові накладні протягом січня 2019 року щодо реалізації кукурудзи 3 класу (код УКТЗЕД 1005) в адресу ТОВ «РАНГ ГРУП» () виписано від ТОВ «КИЇВСЬКА БІОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» ().

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «КИЇВСЬКА БІОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» () кукурудзу 3 класу (код УКТЗЕД 1005) не придбавало.».

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) податковим органом встановлено відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента- постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «ДЮНА ТОРГ» (ПН 42989611) та ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК КРОНОС» (ПН 43084199) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Керуючись встановленими в ході проведення перевірки даних, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася. Встановлені дані і факти, дозволяють зробити наступні висновки щодо складених AT «ДПЗКУ» () для цілей оподаткування документів.

Укладені між ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) та акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () договори, що наведені в акті перевірки на переконання податкового органу не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет. Фактично ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118) для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні всупереч норм частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704.

Таким чином, на порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «РАВЕНСТЕП» (ПН 43039118), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України», що призвело до завищення р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на 6 106 431,51 грн, в тому числі по податковим накладним з датою виписки за жовтень 2019 року на 6 106 431,51 грн.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» (), сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р.10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» та в складі р.21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» по податковим накладним з датою виписки жовтень становить 1 821 475,09 грн.

В Акті перевірки уповноважені особи податкового органу зазначають, що проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку по ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» (), встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства.

Таким чином, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 821 475,09 грн по взаємовідносинах з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

В обґрунтування викладеного уповноваженими особами податкового органу зазначено наступне.

Згідно з Єдиного реєстру податкових накладних вбачається, що основними постачальниками на адресу ТОВ «ДНІГІРОТРЕЙД 2017» (), якими виписано та зареєстровано податкові накладні протягом лютого-квітня, червня, жовтня 2019 року щодо реалізації кукурудзи 3-го класу (код УКТЗЕД 1005) були: ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» (ПН 41657756), ТОВ «ТІСЛАР» (ПН 42200813), ТОВ «ГЕРІОН ЛЮКС» (ПН 42512397), ТОВ «ПРІЗМА ГРУП» (ПН 42532369), ТОВ «ІНСТА-ГРУП» (ПН 42661868).

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних податковим органом встановлено наступне: ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» (ПН 41657756) не придбавало протягом січня-жовтня 2019 року кукурудзу 3-го класу (код УКТЗЕД 1005); - на адресу ТОВ «ТІСЛАР» (ГІН 42200813) протягом січня-березня 2019 року виписано податкові накладні щодо реалізації кукурудзу 3-го класу (код УКТЗЕД 1005) від більш ніж 100 СГД, які в свою чергу вказану зернову продукцію не придбавали, в т.ч., але не виключно - ТОВ «АВАНСОЛЛ» (ПН 42241309), ТОВ «ТРІНСЕЙЛ ГРУП» (ПН 42056684), ТОВ «АКТИВ СОЛЮШН» (ПН 42170150), ТОВ «АГРОСВІТ КОМПАНІ» (ПН 41389468), ТОВ «ВІНРОЙТ АКТИВ» (ПН 42201508) та ін.; - на адресу ТОВ «ГЕРІОН ЛЮКС» (ПН 42512397) протягом березня-квітня 2019 року виписано податкові накладні щодо реалізації кукурудзу 3-го класу (код УКТЗЕД 1005) від 13 СГД, які в свою чергу вказану зернову продукцію не придбавали, в т.ч., але не виключно - ТОВ «МАВІУС» (ПН 42546675), ТОВ «СЛАЙКОР» (ПН 42539233), ТОВ «АДВА ТРЕЙД» (ПН 42699907), ТОВ «НЕЙТЕЛ ГРУП» (ПН 42538890) та ін.; - ТОВ «ПРІЗМА ГРУП» (ГІН 42532369) не придбавало протягом січня-жовтня 2019 року кукурудзу 3-го класу (код УКТЗЕД 1005); - на адресу ТОВ «ІНСТА-ГРУП» (ПН 42661868) протягом квітня-червня 2019 року виписано податкові накладні щодо реалізації кукурудзу 3-го класу (код УКТЗЕД 1005) від «АНІКА-М» (ПН 41501518) та ТОВ «АИРЕС» (ПН 41502806), які в свою чергу вказану зернову продукцію не придбавали.

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () податковим органом також встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента-постачальника, з легалізацією використання його документів.

Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» (ПН 41657756), ТОВ «ТІСЛАР» (ПН 42200813), ТОВ «ГЕРІОН ЛЮКС» (ПІ142512397), ТОВ «ПРІЗМА ГРУП» (ПН 42532369), ТОВ «ІНСТА-ГРУП» (ГІН 42661868) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Отже, на переконання податкового органу з врахуванням наведеного вище, неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» (), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

З встановлених в ході проведення перевірки даних, дали підстави уповноваженим особам податкового органу для висновку щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ДНШРОТРЕЙД 2017» () договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася. На переконання податкового органу встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції, дозволяють зробити наступні висновки щодо складених акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () для цілей оподаткування документів.

Фактично, на думку уповноважених осіб податкового органу, вищевикладене дає підстави для висновку про те, що ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні всупереч норм частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Також, податковий орган зазначив, що первинні документи надані позивачем не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

А тому, податковий орган зазначив, що викладене вище доводить, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» допущено порушення наступних норм податкового законодавства: Таким чином, на порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» (), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України», що призвело до завищення р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на 1 821 475,09 грн., в тому числі по податковим накладним з датою виписки за жовтень 2019 року на 1 821 475,09 грн.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392), сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» та в складі р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» по податковим накладним з датою виписки жовтень 2019 року становить 1 123 680,30 грн.

В Акті перевірки уповноважені особи податкового органу зазначають, що проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392), встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності.

Таким чином, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту декларації за жовтень 2019 року суму ПДВ в розмірі 1 123 680,30 грн по взаємовідносинах з ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

В обґрунтування викладеного уповноваженими особами податкового органу було зазначено наступне.

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на адресу ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) протягом жовтня 2019 року виписано та зареєстровано податкові накладні щодо реалізації кукурудзи (код УКТЗЕД 1005) підприємству ТОВ «АККОРД ПРОЕКТ» (ПН 43136571) обсягом 2 941,437 т.

Податковим органом в Акті перевірки зазначено, що в результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента-постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «АККОРД ПРОЕКТ» (ПН 43136571) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Вищевикладене дало підстави податковому органу прийти до висновку про неможливість підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг). Також, встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дали підстави податковому органу для висновку, щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392)здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Податковим органом вказано, що фактично ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові накладні всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Подані позивачем документи на переконання податкового органу не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

Керуючись викладеним у сукупності, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» допущено порушення наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «ДЕРВІОП ГРУП» (ПН 43088392), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України», що призвело до завищення р.21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на 1 123 680,30 грн, в тому числі по податковим накладним з датою виписки за жовтень 2019 року на 1 123 680,30 грн.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» (), сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» та в складі р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» по податковим накладним з датою виписки жовтень становить 1 020 741,43 грн.

В Акті перевірки уповноважені особи податкового органу зазначають, що проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» (), встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства.

Таким чином, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 020 741,43 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

В обґрунтування вказаного вище уповноваженими особами податкового органу було зазначено наступне.

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що основним постачальником кукурудзи (УКТЗЕД 1005), яким протягом серпня 2019 року виписано податкові накладні на реєстрацію вказаної зернової продукції для ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () було ТОВ «СПЕЦРЕНТА» (ПН 42190973).

Податковим органом зазначено, проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «СПЕЦРЕНТА» (ПН 42190973) протягом січня-жовтня 2019 року кукурудзу (УКТЗЕД 1005) не придбавало. В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам АТ «ДПКЗУ» () з ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента-постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «СПЕЦРЕНТА» (ПН 42190973) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Отже, з врахуванням наведеного вище, на переконання податкового органу неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» (), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дали підстави уповноваженим особами податкового органу дійти до висновку щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

В Акті перевірки податкового органу, уповноваженими особами останнього зазначено, що фактично ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Викладене вище на переконання податкового органу доводить, що AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України» допущено порушення наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» (), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України», що призвело до завищення р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на 1 020 741,43 грн, в тому числі по податковим накладним з датою виписки за жовтень 2019 року на 1 020 741,43 грн.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473), сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» та в складі р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» по податковим накладним з датою виписки жовтень 2019 року становить 1 001 950, 65 грн.

В Акті перевірки уповноважені особи податкового органу зазначають, що проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473), встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності.

Таким чином, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту декларації за жовтень 2019 року суму ПДВ в розмірі 1 001 950, 65 грн по взаємовідносинах з ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

В обґрунтування вказаного вище уповноваженими особами податкового органу було зазначено наступне.

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на адресу ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) протягом жовтня 2019 року виписано та зареєстровано податкові накладні щодо реалізації ячменю (код УКТЗЕД 1003) ТОВ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ ТОРГОВИЙ АЛЬЯНС» (ПН 43163516) обсягом 1 179,32 т.

Проведеним уповноваженими особами податкового органу аналізом встановлено, що ТОВ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ ТОРГОВИЙ АЛЬЯНС» (ПН 43163516) протягом січня-жовтня 2019 року ячмінь (код УКТЗЕД 1003) не придбавало.

Також, податковий орган звертає увагу, що в результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам AT «ДПКЗУ» () з ТОВ «РЕВОЛЮЦІЙ ПРАЙМ» (ПН 42995473) встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента- постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ ТОРГОВИЙ АЛЬЯНС» (ПН 43163516) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» (ПН 43088392) при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Отже, з врахуванням наведеного вище, на переконання податкового органу неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Встановлені в ході проведення перевірки дані, дали підстави уповноваженим особам податкового органу прийти до висновку щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася. На переконання уповноважених осіб податкового органу встановлені під час перевірки обставини доводять нереальність господарської операції, дозволяють зробити наступні висновки щодо складених акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () для цілей оподаткування документів.

На переконання податкового органу, фактично ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473) для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові накладні всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704.

Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших

Податковим органом зазначено, що надані товариством документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

Керуючись викладеним, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» допущено порушення наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» (ПН 42995473), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України», що призвело до завищення р.21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на 1 001 950, 65 грн, в тому числі по податковим накладним з датою виписки за жовтень 2019 року на 1 001 950, 65 грн.

Щодо здійснення фінансово-господарських відносин між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) податковим органом встановлено наступне.

ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) сума податку на додану вартість відображена в складі розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, а саме в складі р. 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» в розмірі 1 445 245, 97 грн та в складі р. 20.2.1 «підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в сумі 566 318,11 грн по податковим накладним з датою виписки жовтень 2019 року.

В Акті перевірки уповноважені особи податкового органу зазначають, що проведеною перевіркою наданих акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776), встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності.

Таким чином, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» неправомірно віднесено до податкового кредиту декларації за жовтень 2019 року суму ПДВ в розмірі 1 445 245, 97 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) за період жовтень 2019 року, що не підтверджуються оформленими первинними документами, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності.

В обґрунтування вказаного вище уповноваженими особами податкового органу було зазначено наступне.

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на адресу ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) протягом жовтня 2019 року виписано та зареєстровано податкові накладні щодо реалізації Пшениця 3 клас (код УКТЗЕД 1001) ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРАГМАТИК» (ПН 35252805) обсягом 914 т.

Однак, проведеним аналізом встановлено, що ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРАГМАТИК» (ПН 35252805) протягом 2019 року не подано до контролюючого органу Податкову декларацію платника єдиного податку. У зв`язку із зазначеним, інформація щодо наявних земельних ділянок, їхніх категорій та площ, необхідних для проведення сільськогосподарської діяльності та вирощування зернової продукції відсутня.

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів по взаємовідносинам акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) встановлено, відсутність легального джерела походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагентів-постачальників, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу за рахунок надходження товарів (запасів) з джерела невідомого походження від контрагента-постачальника, з легалізацією використання його документів. Аналізом наявної податкової інформації яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, податкової звітності ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРАГМАТИК» (ПН 35252805) встановлено проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» () при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Отже, з врахуванням наведеного вище, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776), а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

На переконання податкового органу, встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дозволяють зробити висновки, щодо нереальності господарських операцій, а укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Представника податкового органу зазначено, що встановлені дані доводять нереальність господарської операції, дозволяють зробити наступні висновки щодо складених акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () для цілей оподаткування документів. Уповноважені особи податкового органу зазначили, що фактично ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776) для акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () здійснило безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

На переконання уповноважених осіб податкового органу, подані товариством документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

Викладене вище дало підстави уповноваженим особам податкового органу дійти до висновку про те, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» допущено порушення наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» (ПН 42874776), який не підтверджено належним чином оформленими бухгалтерськими документами, внаслідок чого завищено податковий кредит та від`ємне значення на суму ПДВ 1 445 245, 97 грн за жовтень 2019 року, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 566 318,11 грн та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) на 878 927,86 грн.

Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що підприємством акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () порушено п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 п. 200.1, п.200.4 ст.200, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями, що призвело до завищення суми податкового кредиту та від`ємного значення за жовтень 2019 року на суму ПДВ 20 142 432,05 грн, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування заявлену на рахунок платника у банку на 566 418,11 грн, та р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» на суму 19 576 013,94 грн.

У висновку до вищевикладеного податковим органом зазначено, що документальною виїзною позаплановою перевіркою встановлено порушення акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (), а саме:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу в результаті чого завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року у сумі 20 142 432,05 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 19 576 013,94 грн, яка підлягає зменшенню;

- п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу що призвело до завищення сум які підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за жовтень 2019 року на суму 566 418,11 грн, яка підлягає зменшенню.

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не погоджуючись з законністю та обґрунтованістю висновків податкового органу викладених в вищевказаному акті та вищезазначених податкових повідомлень-рішень звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки висновки Акту перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване рішення, є необґрунтованими та суперечать чинному податковому законодавству України.

Позивач зазначає, що у Акті перевірки Офіс великих платників податків ДПС дійшов висновку про порушення акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

На підставі висновків викладених уповноваженими особами податкового органу, податковим повідомленням-рішенням від 21 лютого 2020 року № за формою В4 зменшено суми від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 19 576 013,94 грн, по взаємовідносинах з наступними контрагентами: - ТОВ «ОЛДПЕН» () у сумі 7 621 457,10 грн; - ТОВ «РАВЕНСТЕП» () у сумі 6 106 431,51 грн; - ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () у сумі 1 821 475,09 грн; - ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» () у сумі 1 123 680,30 грн; - ТОВ «ГАЛИЧИНН АГРОІНВЕСТ» () у сумі 1 020 741,43 грн; - ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» () у сумі 1 001 950,65 грн; - ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» () у сумі 878 827,86 грн.

Однак, позивач звертає увагу, що пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Позивач не погоджується з доводами контролюючого органу щодо визнання нереальності операцій, оскільки всі господарські операції позивача із контрагентами були реальними, супроводжувалися реальним рухом активів та зміною майнового стану позивача та контрагентів.

Офіс великих платників податків ДПС дійшов висновку про порушення акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Однак, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Також, представник позивача зауважує, що акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в повному обсязі було документально підтверджено факт вчинення господарських операцій. Крім того, постачальники акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» належним чином зареєстрували податкові накладні, а відтак Офіс великих платників податків ДПС не мав правових підстав застосовувати до акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» юридичну відповідальність передбачену нормами Податковим кодексом України.

Представник позивача зазначає, що внаслідок прийняття таких рішень останній позбавляється законного права на віднесення відповідних сум до складу свого податкового кредиту, законного права на отримання в майбутньому бюджетного відшкодування ПДВ, крім того незаконно зменшується розмір від`ємного значення суми ПДВ позивача. Також позивачу незаконно нараховуються податкові зобов`язання зі сплати ПДВ та до нього застосовуються штрафні (фінансові) санкції, внаслідок чого позивач повинен нести збитки, а також будуть порушені законні права, свободи та інтереси позивача.

Також, позивач зауважує, що прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Також, на переконання представника позивача, позивач при виборі Контрагентів та укладенні з ними договорів керувався належною обачністю.

Керуючись вищевикладеним позивач просив задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач заперечуючи проти аргументів викладених позивачем зазначає, що податковим органом під час виконання функцій покладених чинним законодавством, останнім було дотримано приписів чинного законодавства та правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, у зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі та залишити в силі прийняті податкові повідомлення-рішення.

ВИСНОВКИ ЩОДО НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ПОРУШЕНЬ

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність порушень прав позивача з боку відповідача.

НОРМИ ПРАВА

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України; Кодексу адміністративного судочинства України; Податкового кодексу України; Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 січня 2016 року за № 137/28267, у відповідних редакціях, що діяли на момент спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Приписами пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54.); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пункту 185.1. статті 185, пункту 187.1. статті 187, пункту 188.1. статті 188 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до підпункту 201.1, 201.2, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця;

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Згідно з підпунктів 1, 2, 3 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 січня 2016 року за № 137/28267 (далі - порядок № 1307) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті. Податкова накладна та додатки до неї складаються в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Пунктом 200.1. статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.1. статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до пунктів 198.2., 198.3., 198.6. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні послуг (товарів) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання послуг (товарів) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, акти, платіжні доручення тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року у справі за позовом ПАТ «МТС Україна» до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень. Згідно з цією правовою позицією надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Аналізуючи норми податкового законодавства України, ознайомившись із доводами контролюючого органу викладених в Акті перевірки, суд зазначає, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентами з урахуванням умов спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1 Положення № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно пунктів 5, 7 П(С)БО «Доходи» дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо. До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі). До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Пунктом 5, 6, 7 П(С)БО 15 «Витрати» визначено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно пункту 9 П(С)БО 9 «Запаси» запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (договори, податкові накладні, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не надавалися, то, відповідно, придбання таких послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання послуг (товарів) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, а отже доведено факт реального виконання умов договорів, що надає йому право на формування податкового кредиту та валових витрат по господарських операціях з зазначеним вище контрагентом.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що з наявних в матеріалах справи документів чітко прослідковується наявність взаємозв`язку на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Так, в свою чергу, з аналізу матеріалів справи та наданих сторонами документами, суд приходить до висновку, що на підтвердження реальності господарських операцій пов`язаних з поставкою (експорту) Позивачем товару позивачем було надано відповідні первинні та інші документи, що складені відповідно до вимог чинного законодавства

З аналізу матеріалів справи, суд приходить до висновку, що господарські операції з продажу (експорту) Позивачем товару були реально здійснені, відбувся рух/переміщення активів, а саме товару (пшениця) та грошових коштів.

Наявні в матеріалах справи документи беззаперечно підтверджує, що господарські операції з придбання товару у контрагентів були вчинені позивачем з метою подальшого використання.

В свою чергу, на підтвердження вищевикладених висновків, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ОЛДПЕН» суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами було укладено договори поставки від 25 вересня 2019 року № КИВ0072-С, від 11 жовтня 2019 року № КИВ0087-С, від 11 жовтня 2019 року № КИВ0088-С, від 16 жовтня 2019 року № КИВ0089-С, від 22 жовтня 2019 року № КИВ0090-С, від 24 жовтня 2019 року № КИВ0096-С, від 28 жовтня 2019 року № КИВ0097-С, від 30 жовтня 2019 року № КИВ0099-С. Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, передача товару відповідно до умов договору відбувалась на філіях акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» та «Хлібна база 78» на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «ОЛДПЕН», шляхом його переоформлення на акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Стосовно оплати за придбане зерно, судом встановлено, що акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в повному обсязі розрахувалося з ТОВ «ОЛДПЕН» за зерно отримане по видатковим накладним, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Також, суд звертає увагу та як вже було зазначено вище поставка товару здійснювалося на умовах EXW, а тому, оскільки передача зерна здійснювалася на зерновому складі продавець (ТОВ «ОЛДПЕН») попередньо привіз його на зберігання на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кременчуцький КХП», «Кобеляцький КХП» та «Хлібна база 78», «Кіровоградський КХП №1», «Лубенський насіннєобробний завод», «Сахновщинський елеватор», ТОВ «ВО «Агросервіс», ТОВ «Елеватор-Агро» та здав на зберігання.

При цьому, з аналізу наданих позивачем документів, судом було встановлено, що вищезазначені відносини складського зберігання зерна на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кременчуцький КХП» було оформлені рядом договорів складського зберігання, що підтверджує реальність дій щодо здачі та зберігання такого зерна. Стосовно оплати за зберігання ТОВ «ОЛДПЕН» в повному обсязі розрахувався за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку.

Також суд звертає увагу та що в свою чергу підтверджується матеріалами справи, щодо подальшого використання в господарській діяльності встановлено, що придбане зерно було реалізоване до Марокко, Іспанії, Ірану, Єгипту, Лівії, що в свою чергу підтверджується ВМД від 14.01.2020 року № UA500130/2020/201179, від 28.01.2020 року № UA500050/2020/201178, від 05.12.2019 року № UA500040/2019/012880, від 06.02.2020 року № UA500050/2020/201661, від 31.12.2019 року № UA500050/2019/200962, від 18.12.2019 року № UA500090/2019/200436, від 03.03.2020 року № UA500050/2020/202791, від 26.02.2020 року № UA500050/2020/202559, від 10.03.2020 року № UA500050/2020/203030, від 05.03.2020 року № UA500050/2020/202881, від 06.03.2020 року № UA500050/2020/202941 та зовнішньоекономічний контракт від 13.08.2019 року EXP130819-FC, від 01.10.2019 року EXP011019-FC, від 29.10.2019 року EXP291019-FC, від 21.08.2019 року EXP210819-FC, від 12.12.2019 року EXP121219-FC, від 15.08.2019 року EXP150819-FC/1, від 23.09.2019 року EXP230919-FC/3, від 23.09.2019 року EXP230919-FC, від 02.12.2019 року EXP021219-FC, від 15.08.2019 року EXP150819-FC/2, від 28.10.2019 року EXP281019-FC.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту надійшла оплата в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «РАВЕНСТЕП» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом було встановлено, що сторонами було укладено договори поставки від 16.10.2019 року № КИР0072-С, від 17.10.2019 року № КИР0073-С, від 18.10.2019 року № КИР0074-С, від 18.10.2019 року № КИР0075-С, від 22.10.2019 року № КИР0076-С, від 25.10.2019 року № КИР0077-С, від 25.10.2019 року № КИР0078-С, від 25.10.2019 року № КИР0079-С, від 25.10.2019 року № КИР0080-С. Відповідно до умов договору АТ «ДПЗКУ» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW згідно правил Інкотермс 2010. Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, передача товару відповідно до умов договору відбувалась на філіях акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» та «Хлібна база 78» на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «РАВЕНСТЕП», шляхом його переоформлення на АТ «ДПЗКУ».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Стосовно оплати за придбане зерно, судом встановлено, що акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в повному обсязі розрахувалося з ТОВ «РАВЕНСТЕП» за зерно отримане по видатковим накладним, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Також суд звертає увагу та як вже зазначалось вище, поставка товару здійснювалося на умовах EXW, оскільки передача зерна здійснювалася на зерновому складі Продавець (ТОВ «РАВЕНСТЕП») попередньо привіз його на зберігання на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» та «Хлібна база 78», «Кіровоградський КХП №1» та здав на зберігання.

При цьому, з аналізу наданих позивачем документів, судом було встановлено, що вищезазначені відносини складського зберігання зерна на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» було оформлені рядом договорів складського зберігання, що підтверджує реальність дій щодо здачі та зберігання такого зерна. Стосовно оплати за зберігання ТОВ «ОЛДПЕН» в повному обсязі розрахувався за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку.

Стосовно оплати за зберігання ТОВ «РАВЕНСТЕП» в повному обсязі розрахувався за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку наявними в матеріалах справи.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що придбане зерно було реалізоване до Іспанії та Лівії. На підтвердження вищезазначеного позивачем було надано до суду ВМД від 28.01.2020 року № UA500050/2020/201178, від 31.12.2019 року № UA500050/2019/200962, від 26.02.2020 року № UA500050/2020/202559, від 20.02.2020 року № UA500050/2020/202286, від 17.03.2020 року № UA500050/2020/203339, від 03.03.2020 року № UA500050/2020/202791, від 06.03.2020 року № UA500050/2020/202941, від 03.03.2020 року № UA500050/2020/202791 та зовнішньоекономічний контракт від 01.10.2019 року EXP011019-FC, від 12.12.2019 року EXP121219-FC, від 23.09.2019 року EXP230919-FC, від 01.10.2019 року EXP011019-FC/2, від 02.12.2019 року EXP021219-FC/2, від 02.12.2019 року EXP021219-FC/7, від 28.10.2019 року EXP281019-FC, від 23.09.2019 року EXP230919-FC/3.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту надійшла оплата в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банку.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом було встановлено, що сторонами було укладено договори поставки від 21.10.2019 року № ПОЛ0046-С та від 22.10.2019 року № ПОЛ0048-С. Відповідно до умов договору акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW згідно правил Інкотермс 2010.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, передача товару відповідно до умов договору відбувалась на ТОВ «ВО «Агросервіс», ТОВ «Компанія Грейнфілд», ТОВ «Україниська елеваторна компанія» на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017», шляхом його переоформлення на акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Стосовно оплати за придбане зерно, судом встановлено, що акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в повному обсязі розрахувалося з ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» за зерно отримане по видатковим накладним, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності позивачем були надані до суду документи які підтверджують, що придбане зерно було реалізоване до Іспанії, Ірану, Кореї. На підтвердження вищезазначеного акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було надано ВМД від 28.01.2020 року, від 05.12.2019 року № UA500050/2020/201178, від 05.12.2019 року № UA500040/2019/012880, від 28.12.2019 № UA500090/2019/200436, від 11.12.2019 року № UA500090/2019/200137, від 03.03.2020 року № UA500050/2020/202791 та зовнішньоекономічний контракт від 01.10.2019 року № EXP011019-FC, від 29.10.2019 року № EXP291019-FC, від 15.08.2019 року № EXP150819-FC/1, від 23.09.2019 року № EXP230919-FC/3.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту оплата надійшла в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторонами було укладено договори поставки від 18.10.2019 року № ПОЛ045-С та від 30.10.2019 року № ПОЛ0051-С. Відповідно до умов договору акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW згідно правил Інкотермс 2010.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, передача товару відповідно до умов договору відбувалась на філіях акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП», «Кременчуцький КХП» на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП», шляхом його переоформлення на акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Також, суд звертає увагу та як вже зазначалось вище поставка товару здійснювалося на умовах EXW, а тому оскільки передача зерна здійснювалася на зерновому складі продавець (ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП») попередньо привіз його на зберігання на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» та «Кременчуцький КХП» та здав на зберігання.

При цьому, суд звертає увагу, що вищезазначені відносини складського зберігання зерна на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» оформлені договором складського зберігання зерна, що підтверджується рядом відповідних документів наданих позивачем до матеріалів справи.

Стосовно оплати за зберігання, судом було встановлено, що ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» в повному обсязі розрахувався за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності позивачем були надані до суду документи які підтверджують, що придбане зерно було реалізоване до Тунісу та ОСОБА_6 . На підтвердження вказаного акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було надано до суду ВМД від 05.03.2020 року № UA500050/2020/202881, від 06.03.2020 року № UA500050/2020/202941, від 20.02.2019 № UA500050/2020/202286, від 26.02.2020 року № UA500050/2020/202559, від 10.03.2020 року № UA500050/2020/203030 та зовнішньоекономічні контракти від від 15.08.2019 року EXP150819-FC/2, від 28.10.2019 року EXP281019-FC, від 01.10.2019 року EXP011019-FC/2, від 23.09.2019 року EXP230919-FC, від 02.12.2019 року EXP021219-FC.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеним зовнішньоекономічним контрактам надійшла оплата в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку наявними в матеріалах справи.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторонами було укладено договори поставки від 11.10.2019 року № ЧРК0052-С, від 28.10.2019 року № ЧРК0059-С. Відповідно до умов договору акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW згідно правил Інкотермс 2010.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що передача товару відповідно до умов договору відбувалась на філіях акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінкіський елеватор» на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ», шляхом його переоформлення на АТ «ДПЗКУ».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Також, суд звертає увагу та як зазначалося вище поставка товару здійснювалося на умовах EXW, оскільки передача зерна здійснювалася на зерновому складі продавець (ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ») попередньо привіз його на зберігання на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» та здав на зберігання.

При цьому, суд звертає увагу, що вищезазначені відносини складського зберігання зерна на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» оформлені договором складського зберігання зерна від 09.10.2019 року №123-ЗБ/2019, на виконання вищезазначеного договору АТ «ДПЗКУ», що підтверджується рядом відповідних документів наданих позивачем до матеріалів справи.

Стосовно оплати за зберігання, судом в свою чергу було встановлено, що ТОВ «ГАЛИЧИННА АГРОІНВЕСТ» в повному обсязі розрахувалось за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку наявними в матеріалах справи.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності позивачем були надані до суду документи які підтверджують, що придбане зерно було реалізоване до Єгипту. На підтвердження вищезазначеного акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надає ВМД від 06.02.2020 року № UA500050/2020/201661 та зовнішньоекономічний контракт від 21.08.2019 року EXP210819-FC.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту надійшли кошти в повному обсязі що підтверджується виписками з банку наявними в матеріалах справи.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом було встановлено, що сторонами було укладено договір поставки від 22.10.2019 року № КИВ0092-С. Відповідно до умов договору поставки від 22.10.2019 року № КИВ0092-С акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах CPT згідно правил Інкотермс 2010.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін CPT (Carriage Paid To (... named place of destination) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що перевезення здійснювалося виключно за рахунок продавця і транспортні засоби або компанію яка надає послуги з перевезення знаходив продавець, в нашому випадку ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності позивачем були надані до суду документи які підтверджують, що придбане зерно було реалізоване до Ізраілю, Лівії. На підтвердження вищезазначеного акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було надано до суду ВМД від 04.11.2019 року № UA500040/2019/011519, від 26.11.2019 № UA500040/2019/012403 та зовнішньоекономічний контракт від 20.06.2019 року EXP200619-FB, від 13.11.2019 року EXP131119-FB.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту надійшли кошти в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку наявними в матеріалах справи.

Щодо первинних документів укладених по взаємовідносинах акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом було встановлено, що сторонами було укладено договір поставки від 10.10.2019 року №591. Відповідно до умов договору акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбало зерно українського походження врожаю 2019 року. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW згідно правил Інкотермс 2010.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 термін EXW (EX Works (... named place) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, виходячи з вищевикладеного вбачається, що передача товару відповідно до умов договору відбувалась на філіях акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Тернопільський КХП», «Хлібна база № 86», «Богданівецький КХП», на підставі складських квитанцій на наявне на філії зерно, яке належить ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС», шляхом його переоформлення на акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано до суду ряд додаткових угод щодо поставки кукурудзи; рахунки на оплату; видаткові накладні; акти приймання передачі зерна при переоформлені; складські квитанції на зерно; картки аналізу зерна; податкові накладні.

Суд в свою чергу також звертає увагу та як зазначалося вище, поставка товару здійснювалося на умовах EXW, а тому оскільки передача зерна здійснювалася на зерновому складі продавець (ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС») попередньо привіз його на зберігання на філію акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Тернопільський КХП», «Хлібна база №86», «Богданівецький КХП» та здав на зберігання.

При цьому, суд звертає увагу, що вищезазначені відносини складського зберігання зерна на філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Тернопільский КХП» оформлені рядом договорів складського зберігання зерна, що підтверджується рядом відповідних документів наданих позивачем до матеріалів справи.

Стосовно оплати за зберігання судом встановлено, що ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» в повному обсязі розрахувався за зберігання зерна, що підтверджується виписками з особового рахунку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в банку наявними в матеріалах справи.

Щодо подальшого використання в господарській діяльності позивачем до суду були надані належні документи які підтверджують, що придбане зерно було реалізоване до ОСОБА_7 . На підтвердження вищезазначеного акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було надано до суду ВМД від 06.02.2020 року № UA500050/2020/201661, від 06.03.2020 року № UA500050/2020/202941 та зовнішньоекономічний контракт від 21.08.2019 року EXP210819-FC, від 28.10.2019 року EXP281019- FC.

Крім того, суд звертає увагу, що за все експортоване зерно по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту надійшли кошти в повному обсязі, що підтверджується виписками з банку наявними в матеріалах справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевикладене підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме щодо: ТОВ «ОЛДПЕН» () (т. 1, а.с. 2 - т. 7, а.р. 255); ТОВ «РАВЕНСТЕП» () (т. 8, а.с. 1 - т. 10, а.с. 141); ТОВ «ДНІПРОТРЕЙД 2017» () (т. 11, а.с. 1 - т. 11, а.с. 79); ТОВ «ДЕРВІОН ГРУП» () (т. 11, а.с. 80 - т. 11, а.с. 240); ТОВ «ГАЛИЧИНН АГРОІНВЕСТ» () (т. 12, а.с. 1 - т. 12, а.с. 210); ТОВ «РЕВОЛЮШН ПРАЙМ» () (т. 13, а.с. 1 - т. 13, а.с. 120); ТОВ «ВАН ТРЕЙД ПЛЮС» () (т. 13, а.с. 121 - т. 13, а.с. 288), а також іншими наявними в матеріалах справи первинними документами щодо господарських операцій позивача з вказаним контрагентами.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного та наявних в матеріалах справи доказів суд приходить до висновку про те, що наявними матеріалами справи підтверджено факт реальності господарських операцій з контрагентами.

При цьому, суд зауважує та як вбачається з аналізу Акту перевірки податкового органу, вказані документи, позивачем були надані контролюючому органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки та пояснення до переліку наданих документів, внаслідок чого такі документи повинні бути враховані податковим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення, але надані позивачем документи не були враховані, що свідчить про ігнорування податковим органом принципу презумпції правомірності рішень платника податку.

Судом не беруться до уваги посилання податкового органу, як на обґрунтування своїх висновків, на відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності у позивача, оскільки такі висновки неможливо зробити без належної перевірки діяльності суб`єктів господарювання.

При цьому, відповідно до акту перевірки позивача, контролюючим органом не здійснювалась належна перевірка первинно-бухгалтерських документів позивача, не перевірялась наявність господарсько-правових стосунків з іншими суб`єктами господарювання по оренді основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів, наявність правовідносин по зберіганню матеріальних цінностей, наявність укладених цивільно-правових угод з іншими суб`єктами господарювання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у позивача матеріальних ресурсів відповідачем не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Аналогічна правова позиція підтверджена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 802/1155/17-а, від 11 червня 2018 року у справі № 826/4565/14, від 18 травня 2018 року у справі № П/811/1508/16, від 03 квітня 2018 р. у справі № 2а-7462/10/2170, від 07 березня 2018 року у справі № 804/3420/16.

Суд критично сприймає доводи контролюючого органу про податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерій оцінки реальності господарських операцій, враховуючи те, що контролюючим органом не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього посилання, зокрема і акт про неможливість проведення звірки, про який зазначено в Акті перевірки.

Аналогічна правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/16272/13-а, від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція підтверджена постанова верховного суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/11879/13-а.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення такої аналітичної інформації будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, про що свідчить відсутність актів зустрічної звірки контрагентів позивача з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критерію юридичної значимості, як не відповідає такому критерію і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така також не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/16272/13-а.

Будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 811/2154/13-а.

Дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.

Аналогічна право позиція викладена в постанові Верховного суду від 23 травня 2018 року у справі № 804/853/14.

Окрім цього, податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічна право позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 811/217/17.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 березня 2019 року у справі № 810/302/15.

У постановах від 27 лютого 2020 року у справі № 815/2109/13-а, від 24 січня 2020 року у справі № 805/4446/15-а, від 16 квітня 2019 року у справі № 804/6909/17 Верховним Судом сформовано правову позицію, відповідно до якої встановлено, що «норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер».

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Висновок про неможливість притягнення до відповідальності юридичних осіб за неправомірні дії їх контрагентів також наведений Європейським судом з прав людини у рішенні від 18.03.2010 року по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» (заява № 6689/03), у п.23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника податку на додану вартість, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції; втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало би.

Отже, наведеною вище судовою практикою підтверджується правило індивідуальної відповідальності платника податків, з огляду на яке добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які дії або бездіяльність будь-кого із його контрагентів, в тому числі наявність кримінальних проваджень, що перебувають на стадії досудового розслідування та розслідувані подій за якими не стосуються діяльності платника податків, не призводить до встановлення фактів незаконності формування витрат з податку на прибуток підприємства та визначення зобов`язань з податку на додану вартість платника податків.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України»).

Щодо посилань податкового органу про наявність ухвали Кіровського районного суду міста Кіровоград від 22.10.2019 року у справі № 404/7490/19 та матеріалів кримінального провадження від 04.10.2019 року № 0007602 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд зауважує, що ухвала суду щодо накладення арешту на кошти не може вважатись належним доказом, оскільки на переконання суду згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, згідно із статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку

Також, суд звертає увагу, що згідно із частиною 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Секаніна проти Австрії» зазначається, що оголошення підозр стосовно невинуватості обвинуваченого можливе, доки в результаті закінчення кримінального провадження не ухвалено рішення по суті справи.

В рішенні «Шагін проти України » від 10 вересня 2009 р., яке набуло статусу остаточного 10 березня 2010 р., розглядаючи по суті скаргу ОСОБА_8 в частині порушення п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини зазначив, що слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину, та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (п. 81).

А від так, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що контролюючий орган безпідставно посилається на вищезазначену обставину, як доказ вчинення правопорушення АТ «ДПЗКУ».

Також, суд зауважу, що Офісом великих платників податків ДПС було неправомірно розголошено матеріали кримінального провадження без дання дозволу від слідчого по даній справі, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно із статтею 222 Кримінального процесуального кодексу України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом

Статтею 387 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за розголошення без дозволу прокурора, слідчого або особи, яка провадила оперативно-розшукову діяльність, даних оперативно-розшукової діяльності або досудового розслідування особою, попередженою в установленому законом порядку про обов`язок не розголошувати такі дані та розголошення даних оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, вчинене суддею, прокурором, слідчим, працівником оперативно-розшукового органу незалежно від того, чи приймала ця особа безпосередню участь в оперативно-розшуковій діяльності, досудовому розслідуванні, якщо розголошені дані ганьблять людину, принижують її честь і гідність.

Таким чином, керуючись вищевикладеним, суд зауважу, що уповноважені особи податкового органу, мали право тільки після набрання законної сили обвинувального вироку суду про засудження конкретної особи за вчинення кримінальних правопорушень надавати матеріали кримінального провадження з детальним висвітленням конкретних обставин кримінальних правопорушень та, в стверджувальній формі, про вчинення конкретними особами з зазначенням їх прізвищ вказаних кримінальних правопорушень.

Однак, з аналізу Акту перевірки судом не було встановлено будь-яких посилань на відповідний дозвіл, визначений статтею 222 Кримінального процесуального кодексу України або на вирок суду відносно ТОВ «ОЛДПЕН».

Також, що посилань уповноважених осіб податкового органу на наявність ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 06.09.2019 року по справі № 755/11871/17 та матеріалів кримінального провадження від 04.08.2016 року № 0002035 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що ухвалою від 06.09.2019 року по справі № 755/11871/17 Дніпровським районним судом міста Києва було накладено арешт на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: на активи - суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України () за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 наступних підприємств: ТОВ «Айсберг партнер» (); ТОВ «Атлетік систем» (); ТОВ «Новатерс торг» (); ТОВ «Вольта групп» (); ТОВ «Ердо груп» (); ТОВ «Лейкерс партнер» (); ТОВ «Палатінс» (); ТОВ «МС» (); ТОВ «Рекорд пром» (); ТОВ «Асдем» (); ТОВ «Гіртек (); ТОВ «Вестеріон інвестмент» (); ТОВ «Велденс сістемз» (); ТОВ «Агро спец-груп» (); ТОВ «Сігмент ЮА» (); ТОВ «Еко овочі» (); ТОВ «Будівельна вежа» (); ТОВ «Форместа» (); ТОВ «Дарт пак» (); ТОВ «Інда стрі» (); ТОВ «Стар-компані» (); ТОВ «Лінік Юкрейн» (); ТОВ «Меддірект» (); ТОВ «БП «Комфортмонтаж» (); ТОВ «Макіл» (); ТОВ «Бест стоун» (); ТОВ «Пласрост» (); ФГ «Кочкін» (); ТОВ «Агропромисловий комплекс «Оліос» (); ТОВ «Ксефос» (); ТОВ «Глінкор інвест» (); ТОВ «Дірект сейв» (); ТОВ «Мортраст Лімітед» (); ТОВ «ГРАЙН ГРУП» (); ТОВ «Астон Союз» (); ТОВ «ЮГА-ТРАСТ» (); ТОВ «МЕТСТІЛПРОМ» (); ТОВ «МЕГАБУД-С» (); ТОВ «Старт Торг» (); ТОВ «ТД Адоніс» (); ТОВ «ТД АЛЬТІКА» (); ТОВ «Аркадіс Плюс» (); ТОВ «Фебос Трейд» (); ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ АРНЕЖ» (); ТОВ «АЛМАЗ КОРПОРЕЙТ» (); ТОВ «РАДІАН ЛЮКС» (); ТОВ «СМОУКСТАР КОРПОРЕЙТ» (); ТОВ «АСТЕР ФОКС» (); ТОВ «Монреаль Капітал» (42847721); ТОВ «Ранг Груп» (); ТОВ «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» (); ТОВ «ЕВІС СИСТЕМ» (); ТОВ «ПІВДЕНЬ-ГРУП» (); ТОВ «КОНТЕНТ ЛАБ» (); ТОВ «ПРИВАТ-СТАНДАРТ» (); ТОВ «ПОЛІС ПРОЕКТЛАЙФ» (); ТОВ «АЛАДАР ЛЮКС» (); ТОВ «БЛІК УНІВЕРС» (); ТОВ «УКТОРГ» (); ТОВ «ОКЕАН ЛЮКС» (); ТОВ «ВЕРДЕР АКТИВ.» (); ТОВ «АРІОЗО РІТЕЙЛ» (); ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА БУДСЕРВІСГРУП» (); ТОВ «Т-ТОРГПРОМ» (); ТОВ «ТАЙРОН БІЗНЕС» (); ТОВ «ГАРАНТ КОРПОРЕЙТ» (); ТОВ «Карнелия НЖФ» (); ТОВ «Містекс Інвест» (); ТОВ «Трейк ЛТД» (); ТОВ «Комп-груп Дон» (); ТОВ «Флайс Компані ЛТД» (); ТОВ «Остметпром» (); ТОВ «Фабулос Корпорейшн» (); ТОВ «Аграрне поле» (); ТОВ «Актівайс» (); ТОВ «Танко» (); ТОВ «Фінанспромсфера» (), шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по вказаним підприємствам, на яку останні мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, з аналізу вищевикладеного судом встановлено, що з жодним з вищезазначених підприємств позивач будь-яких господарським взаємовідносин не мав, що дає підстави суду для висновку про безпідставність та необґрунтованість посилань податкового органу на вказану вище ухвалу суду.

Крім того, судом також встановлено, що Дніпровським районним судом місті Києва ухвалами від 13.09.2019 року, від 16.09.2019 року, від 17.09.2019 року від 19.09.2019 року, від 20.09.2019 року, від 24.09.2019 року, від 26.09.2019 року, від 30.09.2019 року, від 22.10.2019 року, від 24.10.2019 року та Київським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 12.11.2019 року було скасовано накладені арешти ухвалою від 06.09.2019 року.

При цьому, суд в сукупності критично ставиться на посилання в Акті перевірки на наявність кримінальних проваджень. Слід враховувати, що Верховний Суд у своєї постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 826/18952/14 зазначив, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Також, Верховний Суд у своєї постанові від 15 травня 2018 року по справі № 822/2348/16, вказав на те, що «наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування може мати юридично-правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин, відповідач не може надати оцінку законності чи незаконності, наявності підстав чи безпідставності формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємствами - контрагентами позивача, оскільки б це привело до порушення загальних засад кримінального судочинства (стаття 129 Конституції України) таких як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4 частини 2 статті 129 Конституції України), забезпечення права на захист (пункт 6 частини 2 статті 129 Конституції України, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України з огляду на презумпцію невинуватості та індивідуальний характер юридичної відповідальності не призведе автоматично до встановлення фактів незаконності формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємств контрагентами позивача.

Крім того, злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України вважається закінченим з моменту державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності або набуття права власності на нього та не поширюється на подальшу діяльність фіктивно створеної юридичної особи.

Межі вказаного складу злочину не охоплюють подальші правові дії, вчинені від імені цієї юридичної особи після її створення (придбання) та подальшу господарську діяльність вказаного підприємства. Визначальною ознакою цього складу злочину є наявність спеціальної мети саме в момент створення (придбання) суб`єкта підприємницької діяльності - прикрити незаконну діяльність або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Суд погоджується з доводами позивача, що він не знав та не міг знати про недоліки у господарській діяльності контрагентів, оскільки товар, як вбачається з наданих документів, поставлявся контрагентами в обумовленні строки та у повному обсязі, у зв`язку з чим у Позивача не виникало жодних сумнів щодо добропорядності контрагентів.

Податковим органом, в свою чергу не було наведено доводів та надано доказів тому, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентами певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності, оскільки, укладаючи угоду зі своїми контрагентами. Позивач мав всі підтвердження господарської правосуб`єктності контрагента: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов`язання, нести за ними відповідальність тощо.

Також чинне законодавство України покладає відповідальність на особу, яка вчинила порушення певних норм податкового законодавства, і не містить норм, які можуть бути підставою для притягнення до відповідальності іншого суб`єкта господарювання.

Вищевикладене підтверджує, що наявність кримінальних проваджень щодо позивача та його контрагентів жодним чином не доводить фіктивність чи нереальність господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами, а також господарських операцій між контрагентами позивача та їх постачальниками та не є належним доказом фіктивності чи нереальності таких господарських операцій.

У Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява N 803/02). «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява N 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік. заява N 6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України»),

Отже, платник податків не має повноважень та обов`язку відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання контрагентом його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, обов`язку сплати податку, а також вчинення інших дій, пов`язаних з провадженням господарської діяльності контрагента.

Якщо податковий орган володіє інформацією про такі зловживання зі сторони певної юридичної особи, він може вжити необхідних заходів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, такі заходи є неприпустимими за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь платника податків у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення.

Отже, керуючись вищевикладеним в сукупності суд дійшов висновку, що належні первинні документи, якими врегульовані відносини між позивачем і його контрагентами, економічна виправданість цих відносин, зміни у майновому стані учасників правочинів в результаті їх виконання, а також відсутність доказів безтоварності операцій підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами.

Таким чином, позивачем було правомірно віднесено до податкового кредиту з податку на додану вартість суми по операціям з вказаними контрагентами.

Беручи до уваги вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку що висновки Офісу великих платників податків ДПС в частині встановлення порушень податкового законодавства, що мало наслідком прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, суд зазначає, що податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2020 року № , № , винесені на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки 17 січня 2020 року № 119/28-10-42-01/37243279 діяв необґрунтовано, у зв`язку з чим у суду наявні всі підстави прийти до висновку оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 21 020,00 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 21 020,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС № від 21.02.2020 року, № від 21.02.2020 року.

3. Стягнути на користь акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (, адреса: адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 гривень (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2021.