Справа № 2040/6313/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.Справа № 2040/6313/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 (суддя Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 26.11.2020) по справі № 2040/6313/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення за № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018,

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 5 від 10.07.2018,

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 від 10.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення за № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 5 від 10.07.2018 та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018, які складені Головним управлінням ДФС у Харківській області ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення № 5, № 5, № 5, № 5 від 10.07.2018 р., що прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 5 від 10.07.2018 р.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 4307,69 грн. (чотири тисячі триста сім гривень 69 копійок).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, встановлені п. 291.4 ст. 291, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. ш298., пп. 296.1 ст. 296, п. 177.2, п. 177.3, п. 177.4, пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177, п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування", з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем ані до перевірки, ані під час судового розгляду справи не надані первинні документи, які підтверджують надання послуг населенню або платникам єдиного податку, тобто, дотримання критеріїв перебування на спрощеній системі оподаткування, а також виконання умов договорів, укладених з фінансовими установами. Також судом першої інстанції не враховано доводи відповідача про те, що 21.08.2015 позивачем обрано вид діяльності 77.29-надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. 27.08.2015 Позивач звертався до контролюючого органу з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з метою внесення змін до свідоцтва платника єдиного податку і внесення виду діяльності 77.49. Отже, вказані факти свідчать про відсутність виду діяльності 77.39 в період з 01.01.2015 по 30.098.2015 та правомірність висновків контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 критеріїв перебування на спрощеній системі оподаткування протягом періоду з 01.01.2015 по 30.09.2015.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року замінено відповідача по справі № 2040/6313/18 з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495).

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі наказу №287 від 17.01.2018 р., повідомлення від 18.01.2018 р. №21, наказу №1343 від 23.02.2018 р., наказу №3931 від 29.05.2018 р.(а.с.70-71, 74-75,77 том 1) проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки складено акт від 12.06.2017 р. № 2382/20-40-13-15-07/ НОМЕР_1 (а.с.19-34 том 1), згідно з висновками якого, встановлено порушення позивачем:

пп. 298.2.3п.298.2, ст. 298 Податкового Кодексу України здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників податків єдиного податку; пп.177.5.2, п. 177.5, ст. 177 Податкового Кодексу України не надання декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;

пп. 16.1.2 и. 16.1 ст. 16, п.177.10 ст.177 ПКУ відсутність обліку доходів та витрат за встановленою формою протягом 2016-2017рр.; пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 розділу XIV Податкового кодексу України, від 02.12.2010р. № 2275-VI, та порядку її ведення затверджений Міністерством фінансів України. Книга обліку доходів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011р. № 1637. облік доходів не ведеться;

п.177.2, 177.3. 177.4, статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-1У зі змінами та доповненнями - було занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 44351,0 гри, в тому числі за 2015 рік в сумі 18672,75 гри. за 2016 рік у сумі 24550,80 гри. за 2017 рік у сумі 1127,45 грн.,

ст. 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями було занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору у сумі 4025,13 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 1867,28 грн., за 2016 рік в сумі 2045,90 грн. за 2017 р. у сумі 93,95 грн.;

п.п. ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, заниження суми єдиного внеску на загальну суму 72954,54 грн., в т.ч. за 2015р. на суму 41949,82 грн., за 2017 р. на суму 31448,86 грн.;

п.49.1, п.49.2. ст. 49, п.203.1 , та п 203 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), не надавання декларацій по податку на додану вартість за період з січня 2016р. по березень 2017р.;

п. 181.1 ст. 181, п 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183. п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану у вартість у сумі 222639 грн.

Позивач подав заперечення на акт перевірки(а.с.111-112 том 1), за результатами розгляду яких, ГУ ДФС у Харківській області висновки акту документальної перевірки від 12.06.2018 № 07/ НОМЕР_1 залишено без змін. (а.с.115-119)

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення за №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018 р., №5 від 10.07.2018 р.(а.с.13-16 том 1) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 р.(а.с.17 том 1); вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 від 10.07.2018 р.(а.с.18 том 1).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин необхідності переходу позивача зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, відтак прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018, № 5 від 10.07.2018 р., № 5 від 10.07.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 р.(а.с.17 том 1) та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 від 10.07.2018 р. є неправомірними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено судом зі змісту акту перевірки, висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 у перевіряємому періоді порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування. В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 до перевірки надано договір з ТОВ "Тріолан. Мані" №ТМ/107 від 20.08.2015р. про прийом платежів та переказ коштів. Згідно договору СО ОСОБА_1 - Отримував, ТОВ "Триолан.Мані" -Фінансова установа, Платник - юридична або фізична особа, яка ініціює переказ коштів через фінансову установу в готівковій або безготівковій формі. Згідно п.2.1. договору для забезпечення переказу коштів від платників Отримувач привласнює кожному платнику ідентифікатор платника. У якості ідентифікатора платника використовується номер договору, який має цифрову форму. До перевірки не надано договорів з платниками та актів виконаних робіт, які підтверджують здійснення виду діяльності - здача в оренду електронного обладнання-цифрових порталів кінцевим споживачам, який зазначений у пояснені підприємця (вх. № 9964/ФОП інше від 23.05.2018р. ГУ ДФС у Харківській області). По дебіту рахунку списувались кошти згідно договорів з приватними підприємцями за надані послуги та юридичною особою - платником податків код ЄДРПОУ ТОВ Контент Делівері Нетворк договір № 2212-КДН від 01,01.2015 р., що надавала послуги з технічного обслуговування мережі доступу до Всесвітньої мережі Інтернет. Фактично підприємець надавав послуги Інтернету. За результатами перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 встановлено здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку. У разі порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку першої або другої групи зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів у строки передбачені п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України. Заява щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків, зборів до ДПІ у Київському районі ТУ ДФС у Харківській області СО ОСОБА_1 не надавалась. Таким чином, за висновком контролюючого органу, ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2015 р. повинен перебувати на загальній системі оподаткування. Решта виявлених порушень є похідними від порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група).

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з абз. 2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування визначений у ст. 298 ПКУ. Відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1-298.2.3 цієї статті.

Відповідно до абз. 7 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим, (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів (п.п. 298.2.1., 298.2.2 п. 298.2 ст. 298 ПКУ).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської системи, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначені ст. 177 ПКУ.

Згідно п. 177.2 ст.177 ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом, виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

Підпунктом 181.1 ст. 181 ПКУ встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п. 183.1 ст. 183 ПКУ будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Підпунктом п. 183.2 ст. 183 ПКУ встановлено, що у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 1 81 цього Кодексу.

Приписами п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Судом встановлено, що 20.08.2015 між ТОВ "Триолан.Мані" (фінансова установа) та ФОП ОСОБА_1 (в якості отримувача) укладено договір про прийом платежів та переказ коштів №ТМ/107 від 20.08.2015 р. (а.с.37-41 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов`язання здійснювати на користь отримувача наступні дії:

організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій.

забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

Цей Договір набуває чинності одразу після його підписання обома Сторонами і діє протягом одного року. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік із збереженням діючих умов Договору, якщо жодна зі Сторін не повідомила у письмовому вигляді про його розірвання за тридцять днів до закінчення терміну дії Договору(п.8.1 договору).

Також 13.11.2014 р. між ФК ТОВ Ай ті Фінанс (фінансова установа) та ФОП ОСОБА_1 (в якості отримувача) укладено договір про прийом платежів та переказ коштів №13/10/14-39Т(а.с.42-43 том 1).

Згідно з п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов`язання здійснювати на користь отримувача наступні дії:

організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій.

забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

Договір набуває чинності одразу після його підписання обома Сторонами і діє протягом одного року. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік із збереженням діючих умов Договору, якщо жодна зі Сторін не повідомила у письмовому вигляді про його розірвання за тридцять днів до закінчення терміну дії Договору(п.7.1 договору).

У власній господарській діяльності позивач використовував в 2015 р.-2016 р. орендовану мережу, на підставі договорів оренди цифрової кабельної мережі № 2213/ГРВ/СІВ від 07.04.2016 р. та № 2212-ЖК від 01.01.2015 р.(а.с.222-227 том 1), що укладені з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Позивачем з метою отримання від ФК ТОВ Ай ті Фінанс, ТОВ "Триолан.Мані" та ПАТ Банк національний кредит документів направлені запити.

Листом ФК ТОВ Ай ті Фінанс повідомлено, що ФК ТОВ Ай ті Фінанс не забезпечує зберігання реєстрів платежів (а.с.46 том 1).

Листом від 13.07.2018 р. ТОВ "Триолан.Мані" повідомлено, що реєстри платежів згідно договору № ТМ/107 від 20.08.2015 р. надсилались на електронну адресу отримувача коштів(а.с.47 том 1).

Листом від 25.07.2018 р. ПАТ Банк національний кредит повідомив позивача, що договір в банку відсутній та ПАТ Банк національний кредит припинив всі свої повноваження та завершив банківську діяльність з 31.08.2015 (а.с. 48 том 1).

На підтвердження надання послуг згідно КВЕД 77.39 позивачем надані виписки з особових рахунків (а.с.1- 250 том 2, 1-62 том 3, 228-250 том 1), виписки по рахункам з 01.01.2015 р. по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016 (а.с. 63-70 том 3).

На думку відповідача ОСОБА_1 здійснював у період з 01.01.2015 р. вид діяльності, яка не внесена до його реєстраційних даних.

На підтвердження вказаного відповідачем надано скановану копію реєстраційних та облікових даних ОСОБА_1 , згідно змісту яких КВЕД 77.39 зареєстровано за позивачем 21.08.2015 р.(а.с.81-82 том 3).

З метою встановлення достовірних даних, щодо зареєстрованих у встановленому Законом порядку видів діяльності позивача за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 судом першої інстанції ухвалою від 04.12.2018 р. витребувано від Управління Державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради вказані вище відомості.

Листом від 13.12.2018 (вх. 19.12.2018) Управлінням Державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради надані Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які виготовлені станом на 06.12.2016, 21.08.2015, 01.01.2015, 12.12.2018 (том 3).

Як вбачається з Витягу станом на 01.01.2015 р. до видів діяльності позивача віднесено: 77.39. надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у., 95.12 ремонт обладнання зв`язку, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 33.13 ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування.

До того ж, відповідачем в акті перевірки (а.с.3-4) вказано, що згідно з реєстраційними даними, видами діяльності ОСОБА_1 визначено, зокрема, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у.

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснював господарську діяльність щодо надання в оренду цифрового порту відповідно до основного зареєстрованого виду діяльності - Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у - (код ВЕД 77.39) - це, зокрема надання в оренду або операційний лізинг професійного радіоустаткування, телевізійного та телекомунікаційного устаткування (відповідно до Методологічні основи та пояснення до позицій національного класифікатора ДК 009:2010 Класифікація видів економічної діяльності затверджені Наказом Держкомстату від 23.11.2011 року № 396).

В ході судового розгляду справи контролюючим органом не доведено порушення позивачем вимог абз. 7 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України внаслідок здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку видів діяльності, та, відповідно, наявності підстав для переходу з 01.04.2015 на загальну систему оподаткування.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення за № 5, № 5 від 10.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області підлягають скасуванню.

Відносно податкового повідомлення-рішення № 5, судом встановлено наступне.

Підпунктом 177.5.2, 3 п. 177.5 ст. 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Оскільки в ході судового розгляду справи не встановлено обставин необхідності переходу позивача із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для подачі позивачем до контролюючого органу податкової декларації за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення № 5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,0 грн. підлягає скасуванню.

Також під час перевірки позивача встановлено порушення ним пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 5031,41 грн. у зв`язку з чим Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 5 (а.с.15 том 1).

Згідно з п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, в т.ч. фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ визначено об`єкт оподаткування військовим збором.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ).

Враховуючи відсутність порушення позивачем вимог ПК України за спірний період, визначення суми військового збору податковим повідомленням-рішенням № 5 є необґрунтованим.

Надаючи правову оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2018 року № Ф-5 та рішенню № від 10.07.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску(а.с.17-18 том 1), суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи те, що протиправного перебування позивача на спрощеній системі оподаткування у перевіряємому періоді відповідачем не доведено, донарахування позивачу єдиного соціального внеску відповідно до загальної системи оподаткування є протиправним, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані у цій справі рішення Головного управління ДФС у Харківській області є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих рішень не довів, відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 2040/6313/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 05.03.2021 року