Справа № 520/289/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р. справа № 520/289/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, буд. 315-А, м. Харків, 61033, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 04.12.2020 № 706 про накладення на інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти №1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 07 грудня 2020 року;

- стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2020 року по дату винесення рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуваний наказ Департаменту патрульної поліції є незаконними та підлягає скасуванню, оскільки суперечть фактичним обставинам та не узгоджуються із нормами чинного законодавства, яке регулює порядок та підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення працівника Національної поліції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що службовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2020 близько 03:45 за адресою: м. Харків, просп. Московський, 275Е, лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, допустила прояв неетичної поведінки стосовно лейтенанта поліції ОСОБА_2 , що виразилось у спричиненні останній тілесних ушкоджень, в тому числі за допомогою засобу спорядженого речовинами сльозогінної та дратівної дії, що свідчить про наявність в діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, та порушені вимог пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає висновки, викладені у відзиві на позовну заяву, безпідставними та необґрунтованими, оскільки фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією позивача, в межах службового розслідування не відповідають вимогам щодо обґрунтованості, оскільки такі не містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. Також представник позивача зазначив, що висновок службового розслідування відносно позивача є поверхневим та занадто узагальненим, складеним без належного дослідження і обґрунтування обставин, які, по своїй суті, не узгоджуються з зібраними матеріалами службового розслідування, або взагалі не виявлені саме відносно позивача під час його проведення. Належних, допустимих та неспростовних доказів того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок та порушив службову дисципліну у висновку службового розслідування не відображено та до суду не надано. Вчинення дисциплінарного проступку позивачем не підтверджується, як матеріалами самого службового розслідування, так і матеріалами справи. Відповідач не обґрунтував правомірність звільнення позивача з посади в органах патрульної поліції належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, є неспроможними та необґрунтованими.

Правом на подання заперечень на відповідь на відзив у строк, встановлений судом, відповідач не скористався.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи викладені у заявах по суті справи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП, лейтенант поліції, проходила службу в Управління патрульної в Харківській області ДПП (відповідно до наказу НПУ № 115 від 07.11.2015 року).

Відповідно до витягу з наказу №924 о/с від 07.12.2020 наказом Департаменту патрульної поліції в Харківській області від 04.12.2020 року № 706, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою звільнення є такі обставини.

24 вересня 2020 року за № 1036вн/41/14/01-2020 т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_3 (станом на 24.09.2020 перебував на посаді старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП) на ім`я начальника УПП в Харківській області ОСОБА_4 подано доповідну записку наступного змісту: "24 вересня 2020 року близько 03:45 до екіпажу УПП в Харківській області ДПП у складі поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Грабар Любов Ігорівни, інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 У1111 в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Кравцова Павла Володимировича, інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Жука Дмитра Олександровича під час несення служби в Індустріальному районі міста Харкова, на перехресті пр-ту Московський та пр-ту Індустріальний, під`їхав транспортний засіб DAEWOO LANOS днз. містить символи НОМЕР_2 , з якого вийшли три особи, двоє невстановлених чоловіків та жінка, нею пізніше виявилась інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Москалик Інна Миколаївна, яка перебувала поза службою на вихідному дні. В ході спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, після чого ОСОБА_1 застосувала до ОСОБА_2 , яка знаходилась у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю, фізичну силу та спецзасіб споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії (газовий балончик). ОСОБА_1 поїхала з місця події з двома невідомими чоловіками на транспортному засобі DAEWOO LANOS днз. НОМЕР_2 в невідомому напрямку. Працівники поліції УПП в Харківській області ДПП Грабар Л.І., Кравцова П.В., ОСОБА_5 звернулись до Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області для написання заяви та надання відповідних пояснень. ОСОБА_2 викликано бригаду швидкої медичної допомоги за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера 16-А, якою останню госпіталізовано до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені професора С.І. Мещанінова".

Відповідно до рапорту №1035вн/41/14/01-2020 від 24.09.2020 старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , дана подія зареєстрована в Індустріальному ВП ГУНП в Харківській області (ЄО - 22879), відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наказом від 24.09.2020 призначено службове розслідування за вказаним фактом, яке доручено провести комісією у складі голови комісії т.в.о. заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Диняка Я.В., членів комісії - інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_3 .

Відповідно до доповідної записки № 1170вн/41/14/01-2020 від 23.10.2020 та наказу № 394 від 23.10.2020 термін службового розслідування було подовжено.

За результатами проведеного розслідування складено висновок від 17.11.2020, який разом з доповідною запискою №13088/41/14/01-2020 від 18.11.2020 було направлено на ім`я начальника ДПП полковника поліції ОСОБА_8 .

У пункті 3 висновку службового розслідування вказано, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в недотримані вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6 частини третьої статті 1, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337 - VIII, пунктів З та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, пункту 4 Протоколу наради керівників відділів, секторів, командирів батальйонів та ТОР УПП в Харківській області від 27.06.2019 № 13, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку видано наказ Департаменту патрульної поліції в Харківській області від 04.12.2020 року № 706, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими приписами норм чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Відповідно ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Пунктом 1 та 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ встановлено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Частиною 2 ст.19 Закону України "Про національну поліцію" встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.

Наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Пунктом 1 розділу 1 Правил № 1179 встановлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктами 3 та 4 Правил № 1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктами 3, 6, 7, 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Приписами частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Частиною 1 статті 77 Закону України № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача визначено п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частинами 1, 2, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стала доповідна записка т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_3 (станом на 24.09.2020 перебував на посаді старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП) від 24.09.2020 за № 1036вн/41/14/01-2020 до керівництва УПП в Харківській області ДПП про те, що 24.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим слідчого відділу Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції України (далі Індустріальний ВП ГУНП в Харківській області) внесено відомості за № 0001898 за ознаками вчинення інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Також 24.09.2020 за № 1035вн/41/14/01-2020 до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Цікало О.Ю. про те, що за фактом вищевказаних подій пов`язаних з спричиненням тілесних ушкоджень молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 , остання доставлена до Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради з попереднім діагнозом "закрита черепно-мозкова травма та хімічний опік очей".

Згідно з відомостями, що містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі ІПНП) встановлено, що о 04:56 24.09.2020 зі скороченого номеру екстреного виклику поліції « 102» до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення працівника поліції ОСОБА_2 про те, що за адресою: місто Харків, проспект Московський, 275 е, близько 03:45 24.09.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 спричинила їй тілесні ушкодження.

У ході службового розслідування опитано інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта вища, в органах Національної поліції України з 07.11.2015, на займаній посаді з 13.07.2018, діючих дисциплінарних стягнень не має, яка пояснила, що обставини отримання тілесних ушкоджень 24.09.2020 молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 їй не відомі. В вказаний день перебувала на курсах підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті внутрішніх справ України.

Опитано поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта вища, в органах Національної поліції України з 02.07.2018, на займаній посаді з 02.07.2018, діючих дисциплінарних стягнень не має, яка пояснила, що 24.09.2020 під час несення служби в складі екіпажу № 4102 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_9 та лейтенантом поліції Жуком Д.В., з 01:00 службовий транспортний засіб переслідував автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 (останні символи невідомі), білого кольору. У зв`язку з чим, прийнято рішення зупинитись та уточнити мотиви переслідування. Лейтенант поліції ОСОБА_9 вийшовши зі службового транспортного засобу підійшов до водія автомобіль DAEWOO LANOS, а опитана залишилася в салоні, проте в цей час почула стукіт у вікно, в якому побачила лейтенанта поліції ОСОБА_1 , яка була одягнута в темно-синю куртку та джинси. Остання повідомила опитаній про необхідність вийти зі салону службового транспортного засобу, на що молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 погодилася. В ході розмови, яка тривала на протязі 1,5 2 хвилин, ОСОБА_1 почала ставити опитаній питання стосовно її співмешканця ОСОБА_10 , на що молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 надала відповіді, після чого повідомила, що не має наміру спілкуватися з нею в подальшому. Після чого, ОСОБА_1 діставши з кишені куртки газовий балончик розпилила в обличчя опитаній, схопила молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 за волосся та кинула на землю, нанісши удар рукою у скроневу частину її обличчя з правого боку та ногою в живіт. Після вказаної події, опитаною прийнято рішення звернутися до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області для документування зазначеної пригоди, проте, перебуваючи в відділі поліції, молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 відчула погіршення стану здоров`я та попросила оперативного чергового викликати бригаду швидкої невідкладної медичної допомоги.

До матеріалів службового розслідування молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 долучила копії наступних документів, що підтверджують факт отримання тілесних ушкоджень 24.09.2020:

- копію консультативного висновку лікаря-спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (від 24.09.2020 № 10/12688) з приводу надання ОСОБА_2 діагнозу у вигляді забою грудної клітини та передньої черевної стінки;

- копію довідки Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана" Харківської міської ради (від 24.09.2020) з приводу надання ОСОБА_2 діагнозу у вигляді хімічний опік конюктивної рогівки першого ступеню обох очей;

Опитаний інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта вища, в органах Національної поліції України з 07.11.2015, на займані посаді з 13.07.2018, діючих дисциплінарних стягнень не має, та інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , освіта вища, в органах Національної поліції України з 07.11.2015, на займані посаді з 13.07.2018, діючих дисциплінарних стягнень не має, надали відомості, які підтверджують інформацію, викладену в поясненні молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , та не суперечать їй.

Водночас опитані додають, що в салоні автомобіля DAEWOO LANOS, окрім ОСОБА_1 , перебували ще двоє осіб чоловічої статті, один з яких колишній працівник патрульної поліції ОСОБА_11 .

Опитаний командир роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , освіта вища, в органах Національної поліції України з 07.11.2015, на займані посаді з 28.10.2019, діючих дисциплінарних стягнень не має, пояснив, що 24.09.2020 близько 06:00 надійшов телефонний дзвінок від старшого чергового відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який повідомив, що його підлеглий лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою спричинила тілесні ушкодження молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 . В ході телефонного спілкування, лейтенант поліції ОСОБА_1 заперечувала свою причетність до вищевказаної події.

До матеріалів службового розслідування долучено службову характеристику на інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до якої остання за період служби в органах Національної поліції України зарекомендували себе з позитивного боку. Водночас, старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , в службовій характеристиці додає, що лейтенант поліції ОСОБА_1 морально не стійка, до оточуючих відноситься в залежності від ситуації та особистих інтересів, поза службою виникали конфлікти з колишнім чоловіком.

За висновками службового розслідування дисциплінарною комісією вирішено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Москалик Інною Миколаївною, яка знаходячись поза службою на вихідному дні 24.09.2020 нанесла тілесні ушкодження поліцейському взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 під час виконання нею службових обов`язків, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.09.2020 № 0001898, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України завершити;

за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в недотримані вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6 частини третьої статті 1, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, пункту 4 Протоколу наради керівників відділів, секторів, командирів батальйонів та ТОР УПП в Харківській області від 27.06.2019 № 13, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Копії матеріалів службового розслідування, у тому числі, копії письмових пояснень та документів, які досліджувалися дисциплінарною комісією у ході службового розслідування, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази переконували (упевнювали) у наявності цих обставин. Якщо є докази на користь протилежного твердження - про відсутність таких обставин, то вони не повинні породжувати вагомих сумнівів у тому, що ці обставини дійсно були.

Оцінка доказів з точки зору достовірності полягає передусім у вивченні як доказів наявних в матеріалах справи та досліджених під час службового розслідування письмових пояснень позивача та інших поліцейських з точки зору того, чи могли такі особи давати об`єктивні пояснення, у вивченні самих пояснень на предмет їх повноти та точності, а також наявності між ними суперечностей. Вивчаючи таким чином надані до суду як докази письмові пояснення, суд звертає увагу на можливість опитаних осіб до сприйняття події порушення позивачем правил етичної поведінки, відображення такого порушення позивачем та іншими поліцейськими, також суд співставляє інформацію про обставини порушення позивачем правил етичної поведінки з різних джерел - пояснень ОСОБА_1 , пояснень особи, щодо якої позивач допустила неетичну поведінку, та осіб, що були очевидцями події.

Відтак, оцінюючи в сукупності письмові пояснення патрульних поліцейських, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень позивача щодо її заперечень про події, що відбулись 24.09.2020, та обставин спілкування з молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , оскільки інші особи, що були присутні на місці події, надали пояснення про протилежне.

У суду відсутній сумнів у належності та достовірності як доказів висновків, наданих медичними установами, характеристики позивача та, як вже зазначалось вище, письмових пояснень патрульних поліцейських щодо описаних подій 24.09.2020.

Судом не виявлено жодних доказів, що свідчили б про відсутність обставин порушення позивачем правил етичної поведінки стосовно ОСОБА_2 , при цьому позивачем на спростування обставин, зазначених вказаними особами, не надано жодного доказу, що дали б можливість суду дійти висновку про безпідставність та/або викривлення подій, що стались 24.09.2020.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що висновки службового розслідування відповідають дійсним обставинам та свідчать про вчинення позивачем порушень Правил етичної поведінки поліцейських.

Суд зазначає, що метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з абзацом 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Отже, дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов`язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Встановлені під час службового розслідування обставини свідчать про те, що провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускала настання несприятливих наслідків після вчинення нею даних дій.

Твердження позивача щодо відсутності у висновку службового розслідування посилань на доведеність вини чи причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 345 КК України суд вважає безпідставними, оскільки підставою для звільнення позивача стала саме реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України № 580-VIII), а не підстава, що передбачена пунктом 10 частини 1 статті 77 Закону України № 580-VIII - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини події на предмет дотримання вимог, що ставляться до поліцейських, та наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Відтак, встановлені Дисциплінарною комісією обставини не свідчать про доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

У ході судового розгляду справи висновки службового розслідування щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку не спростовані.

Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівника поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25.04.2019 №816/604/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 зауважила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст.6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C.v. the» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає, що поведінка позивача як поліцейського, про яку вказано у висновку службового розслідування, суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників поліції, та призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

На переконання суду, незважаючи на те, що оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції прийнятий, у тому числі, і з урахуванням відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, є таким, що ґрунтуються на самостійних правових підставах.

За викладених обставин, судом не встановлено ознак протиправності спірного наказу. Натомість під час судового розгляду підтверджено дотримання відповідачем вимог чинного законодавства під час здійснення процедури службового розслідування, складення висновку та винесення наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 відсутні.

Суд зазначає, що позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від позовної вимоги стосовно визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а тому також задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи інші справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують та на вирішення спору по суті не впливають.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, буд. 315-А, м. Харків, 61033, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 03 березня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов