Справа № 520/6242/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. Справа № 520/6242/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020, суддя Шевченко О.В., повний текст складено 08.10.2020, по справі № 520/6242/2020

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом , в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2020 № 6, № 6, № 6, № 6;

- вимогу про сплату богу (недоїмки) № Ф-6 від 16.04.2020;

- рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 16.04.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 16.04.2020.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 16.04.2020 на суму 18 470,00 грн, (14 776,00 грн - основний платіж, 3 694,00 грн - штрафні (фінансові) санкції).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції неправомірно скасовано податкові повідомлення-рішення № 6 від 16.04.2020 та № 6 від 16.04.2020 на суму 18 470,00 грн, (14 776,00 грн - основний платіж, 3 694,00 грн - штрафні (фінансові) санкції), оскільки позивачем занижено ПДВ на загальну суму 14 776,00 грн та не зареєстровано податкові накладні на зазначену суму.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Разом з тим, позивач, вважаючи неправомірним рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає про не врахування судом, що ГУ ДПС у Харківській області двічі вираховує суму фактично отриманих, але не оплачених ТМЦ в частині, що включається до собівартості продукції, відвантаженої, але не оплаченої покупцями.

Відповідач не надав відзив на апеляційну скаргу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що в перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2019 ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю з друкування поліграфічної продукції.

З 11.02.2020 по 24.02.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, за результатами якої складено акт № 595/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 02.03.2020 (а.с. 7-46).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- п. 177.2, 177.4, 177.5.3 п. 177.5 ст.177 Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 13 348,30 грн, в т.ч. за 2017 р. - 1 350,00 грн, за 2018 р.- 150,00 грн, за 2019 р. - 11 848,30 грн;

- п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у результаті занижено суму військового збору 1 112,31 грн, в тому числі за 2017 рік у сумі 112,46 грн, за 2018 рік у сумі 12,50 грн, за 2019 рік у сумі 987,35 грн;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями встановлено заниження ПДВ на загальну-суму 14 881,0 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у загальному розмірі 16 314,58 грн, в т.ч. за 2017 рік у сумі 1650,00 грн, за 2018 рік у сумі 183,33 грн, за 2019 рік у сумі 14481,25 грн;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України - несвоєчасне подання повідомлення за формою № 20-ОПП до Головного управління ДПС у Харківській області (Київське управління);

- п.2.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого, (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 р. №4, пп.49.18.2 п.49.18 та.49.20 ст.49, пп.51.1. ст.51, ПІ76.2 ст. 176 Податкового Кодексу України - не вірно відображена сума нарахованого та виплаченого доходу з ознакою доходу 157;

- п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України - не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 14 776,00 грн;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - несвоєчасно надано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Таблиця №1 Додаток 4) за серпень 2018 року;

- п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України - несвоєчасно сплачено військовий збір по строку 19.02.2019 року у сумі 745,34 грн, несвоєчасне перерахування податку на додану вартість по строку 06.06.2019 року у сумі 176,22 грн;

- п.п.1 ч.2 ст. 6, абз.2 ч.8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - несвоєчасне перерахування єдиного внеску при виплаті заробітної плати за вересень 2017 року у сумі 232,26 грн, за жовтень 2017 року у сумі 232,26 грн, за листопад 2017 року у сумі 232,26 грн та перераховувався несвоєчасно єдиний внесок, самостійно нарахований платником податків на чистий дохід по терміну сплати 09.02.2018 року у сумі 1732,72 грн, по терміну сплати 21.01.2019 року у сумі 926,31 грн, по терміну сплати 11.02.2019 року у сумі 1102,96 грн, по терміну сплати 19.07.2019 року у сумі 1555,96 грн, по терміну сплати 21.10.2019 року у сумі 2754,18 грн, по терміну сплати 20.01.2020 року у сумі 2754,18 грн, по терміну сплати 10.02.2020 року у сумі 1008,13 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом подання заперечень начальнику Головного управління ДПС у Харківській області, за результатом розгляду яких податковим органом висновки акту залишені без змін (а.с. 47-61).

16.04.2020 відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення:

- №6, яким за встановлення відсутності складання та реєстрації протягом граничних строків податкових накладних на загальну суму ПДВ 14 776,00 грн застосовано штраф 7 388,00 грн;

- №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 18 601,25 грн за платежем з податку на додану вартість (основний платіж - 14 881,00 грн, штрафна санкція - 3 720,25 грн);

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 16 685,38 грн (основний платіж - 13 348,30 грн, штрафна санкція - 3 337,08 грн);

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 1 390,39 грн (основний платіж - 1 112,31 грн, штрафна санкція - 278,08 грн) (а.с. 62 - 65).

16.04.2020 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від № Ф-6 на суму 16 314,58 грн (а.с. 66).

16.04.2020 відповідачем прийнято рішення № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1 979,80 грн (а.с. 67).

Позивач, вважаючи неправомірними податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з правомірності висновків податкового органу в частині донарахування грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 16.04.2020 та № 6 від 16.04.2020 на суму 18 470,00 грн, (14 776,00 грн - основний платіж, 3 694,00 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 18 601,25 грн за платежем з податку на додану вартість (основний платіж - 14 881,00 грн, штрафна санкція - 3 720,25 грн).

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що у перевіряємий період ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю з друкування поліграфічної продукції та закупив сировину (картон, папір) на загальну суму 4 925 452,84 грн. (без урахування ПДВ).

Відповідачем не ставиться під сумнів реальність здійснення позивачем господарських операцій з придбання та оплати ТМЦ.

В даному випадку спірним є питання щодо відсутності в технологічних відходах при виробництві поліграфічної продукції близько 1,5 відсотків закупленої сировини, з тих підстав, що позивачем не надано первинних документів щодо реалізації відходів паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів), також такі відходи відсутні в залишках станом на 31.12.2019.

За таких обставин контролюючий орган дійшов висновку, що близько 1,5 відсотків закупленої сировини вважаються використаними платником податку в операціях, які не є господарською діяльністю позивача.

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок відповідача з наступних підстав.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що ФО-П ОСОБА_1 повідомив податковий орган, що на власному виробництві використовує поліграфічне обладнання, а саме друкарська машина MAN Roland 104 1993 року випуску, яка є електричним обладнанням для здійснення плоского офсетного друку з можливістю нанесення одразу до 4-х фарб і різноманітного лакування (у разі необхідності) та надані норми витрат паперу та основних матеріалів. При друкуванні поліграфічної продукції можливі наступні види відходів паперу (картону): обрізки, брак друкованої продукції, витрати паперу при підбиранні кольору, при друці кольорової продукції, залишки паперу на гільзах, брудний папір при доставці та інше. Норми відходів паперу при друкуванні на друкарській машині Roland 104 складають при складності (ІІ) лак при тиражі до 100 шт. - 3,0-3,3%, до 200 шт. - 3,0-3,1%, до 300 шт. - 3,0%, до 400 шт. - 2,9-3,0%, до 500 шт. - 2,8-3,0 %, до 1000 шт. - 2,6-2,8%, до 2000 шт. - 2,2-2,4%, до 3000 шт. - 1,8-2,2%, до 4000 шт. - 1,6-2,0%, до 5000 шт. - 1,4-1,8%, до 6000 шт. - 0,6-1,6%, до 7000 шт. - 0,6-1,6%, до 8000 шт. - 0,6-1,6%, до 10000 шт. - 0,6-1,6%, до 25000 шт. - 0,5-1,3%, більше 25000 шт. - 0,4-1,1%.

Протягом перевіряємого періоду позивачем закуплено сировини (картон, папір) на загальну суму 4 925 452,84 грн. (без урахування ПДВ), яку використано ним у підприємницькій діяльності для поліграфічного виробництва. Станом на 31.12.2019 залишки матеріалів та готової продукції відсутні та відсутня дебіторська заборгованість постачальників.

17.02.2020 позивачем надано відповідачу пояснення, в яких зазначено, що залишок ТМЦ станом на 01.01.2017 складає 15 971,89 (матеріали), 41 423,77 (готова продукція). Залишок матеріалів та готової продукції станом 31.12.2019 відсутній. Станом на 01.01.2017 залишок дебіторської заборгованості складає 64 620,06 грн з ПДВ, кредиторської заборгованості 26 746,00 грн з ПДВ. Станом на 31.12.2019 залишок дебіторської заборгованості складає 58 068,40 грн з ПДВ, кредиторської заборгованості 69 645,48 грн з ПДВ. До пояснень додано розшифровку інших витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 (а.с. 117-119).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач пояснив, що всі можливі відходи, що утворюються під час виробництва продукції, є нормативними, фактично включені до собівартості виробленої продукції та не перевищує затверджених норм.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність залишків/відходів від продукції, яка була придбана платником податків протягом перевіряємого періоду, використовувалася ним та була перероблена в ході здійснення своєї підприємницької діяльності, не може створювати для платника податків податкових наслідків у вигляді сплати ПДВ, оскільки вони включені до вартості раніше придбаних ТМЦ.

Вищенаведене спростовує доводи відповідача, що 1,5 відсотка закупленої позивачем сировини було використано ним шляхом продажу іншим особам без документального супроводження, у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання з ПДВ за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 на загальну суму 14 776,00 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 16.04.2020 є протиправним та підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних санкцій на суму 18 470,00 грн (14 776,00 грн - основний платіж, 3 694,00 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Разом з тим, відсутні підстави для скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення в частині основного податкового зобов`язання в сумі 105,00 грн та штрафної санкції на суму 26,25 грн, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем до податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2017 року включено податкову накладну №125, виписану ТОВ "Європродукт" 20.10.2017, яка зареєстрована з порушенням строку реєстрації 12.12.2017.

Зазначені обставини визнаються позивачем, що свідчить про наявність такого порушення, тому нарахування податкового зобов`язання у вказаній частині та застосування штрафної санкції є правомірною.

Отже, податкове повідомлення-рішення 6 від 16.04.2020 не підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних санкцій на суму 131,25 грн (105,00 грн - основний платіж, 26,25 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.04.2020 №6, яким за встановлення відсутності складання та реєстрації протягом граничних строків податкових накладних на загальну суму ПДВ 14 776,00 грн застосовано штраф 7 388,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

згідно п. 201-7, п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Судова колегія зазначає, що в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачем не занижено податкові зобов`язання з ПДВ за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 на суму 14 776,00 грн, тому у позивача відсутній обов`язок складання та реєстрації податкової накладної з ПДВ на суму 14 776,00 грн.

Отже, податковим органом безпідставно застосовано до позивача штраф у сумі 7 388,00 грн. (50 відсотків від 14 776,00 грн) за не складання податкової накладної на суму ПДВ 14 776,00 грн та її реєстрації у ЄРПН, тому податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС в Харківській області №6 від 16.04.2020 підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 16 685,38 грн, № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 1 390,39 грн, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від № Ф-6 на суму 16 314,58 грн, рішення № 6 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 979,80 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, та витрати, які не включаються до складу витрат підприємця.

Відповідно до пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати. Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, що підлягає сплаті до бюджету платником податків ОСОБА_1 , встановлено заниження суми податку, в розмірі 13 348,30 грн, в т.ч. за 2017 р. - 1 350,00 грн, за 2018р.- 150,00 грн, за 2019 р - 11 848,30 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, з урахуванням порушень, викладених в пункту 2.1.2 та 2.5.3 акту перевірки, встановлено заниження ЄСВ на загальну суму 16 314,58 грн, в т.ч. за 2017 рік у сумі 1650,00 грн, за 2018 рік у сумі 183,33 грн, за 2019 ріку сумі 14 481,25 гривень.

Разом з тим, перевіркою платника податків ОСОБА_1 з питань визначення суми військового збору, нарахованого на чистий дохід, отриманий від провадження підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 встановлено заниження військового збору на загальну суму 1 112,31грн, в тому числі за 2017 рік у сумі 112,46 грн, за 2018 рік у сумі 12,50 грн, за 2019 рік у сумі 987,35 грн.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу, відображеного у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2017-2019 р.р. та додатку Ф-2 до декларації встановлено його заниження на загальну суму 74 157,23 грн., в т.ч. за 2017 - 7500 грн., 2018 рік - 833,33 грн., 2019 - 65 823,90 грн.

В суді першої інстанції позивач вказав, що фактично не заперечує щодо висновків відповідача про заниження оподаткованого доходу за 2017 та 2018 роки на суму 8333,33 грн.

Разом з тим, позивач вважає неправомірними висновки відповідача про зайве віднесення до складу валових витрат суми кредиторської заборгованості перед постачальниками станом на 31.12.2019 року у розмірі 65 823,90 грн, про що зазначив в апеляційній скарзі. В обгрунтування стверджує, що ГУ ДПС у Харківській області двічі вираховує суму фактично отриманих, але не оплачених ТМЦ в частині, що включається до собівартості продукції, відвантаженої, але не оплаченої покупцями.

Колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду не встановлено подвійного нарахування податковим органом сум фактично отриманих, але не оплачених ТМЦ в частині, що включається до собівартості продукції, відвантаженої, але не оплаченої покупцями.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 16 685,38 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Також підлягають скасуванню податкове повідомлення-рішення № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 1 390,39 грн, вимога про сплату боргу (недоїмки) від № Ф-6 на суму 16 314,58 грн, рішення № 6 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 979,80 грн, які є за своєю суттю похідними, оскільки безпосередньо пов`язані із збільшенням загального оподаткованого доходу як бази оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі № 520/6242/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 05.03.2021