Справа № 160/16703/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоксар» про припинення юридичної особи, -
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ТОВ «Фоксар» має ознаки фіктивності, визначені ст.551 Господарського кодексу України, оскільки зареєстроване (перереєстроване) у органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, свідченням чого є те, що за відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів керівник ТОВ «Фоксар» ОСОБА_1 отримував заробітну плату лише у третьому кварталі 2014 року, остання податкова звітність цього підприємства подавалась 08.12.2014р., а згідно з актом перевірки відповідності місцезнаходження платника податків від 17.06.2020р. встановлено, що ТОВ «Фоксар» та його посадові особи за податковою адресою відсутні, при цьому, за підприємством нерухоме майно не обліковується, а банківські рахунки майже всі закриті. Отже, посадові особи ТОВ «Фоксар» в порушення вимог чинного законодавства, ухиляючись від подачі податкової звітності, не маючи наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, систематично перешкоджають своїми діями контролюючому органу здійснювати контроль за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою та своєчасністю сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що виключає своєчасне виявлення та відвернення правопорушень у сфері оподаткування. Керуючись статтею 551 Господарського кодексу України, позивач просить позов задовольнити.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року направлена на адресу ТОВ «Фоксар» засобами поштового зв`язку, проте, 26.02.2021 року на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вищевказана ухвала суду, із відміткою поштового відділення про повернення: «за закінченням терміну зберігання». При цьому, адреса, на яку здійснено відправлення судом, збігається з адресою, зазначеною, як місцезнаходження юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеною позивачем у позові.
Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
При цьому, згідно з частиною 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Як наслідок, застосовуючи по аналогії закону до цих правовідносин ч.11 ст.126 КАС України та ч.1 ст.131 КАС України, враховуючи, що направлену відповідачеві копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020р. повернуто до суду з незалежних від суду причин, відповідач вважається таким, що був належно повідомлений про розгляд справи.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №804/575/18.
Відповідно до довідки, складеної 20.01.2021 року секретарем судового засідання Молодановим М.Ю., останнім була здійснена неодноразова спроба повідомити відповідача про розгляд справи за вказаним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номером телефону: НОМЕР_1 , однак цей номер не належить відповідачу.
При цьому, станом на 09 березня 2021 року відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, крім того, ним не надано будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би останній виклав своє бажання надати до суду їх в більш пізній термін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, а також враховуючи, що з 08.02.2021р. по 26.02.2021р., включно, суддя Турова Олена Михайлівна була тимчасово непрацездатна, а з 01.03.2021р. по 05.03.2021р., включно, суддя Турова Олена Михайлівна перебувала у щорічній відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а рішення суду ухвалене першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
04.06.2007р. ТОВ «Фоксар» взято на податковий облік, на даний час перебуває на обліку в Шевченківській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як платник податків та як платник єдиного внеску.
Керівником ТОВ «Фоксар» з 12.09.2014р. зареєстровано ОСОБА_1 (обмеження повноважень згідно зі ст.7, ст.8 Статуту товариства).
Згідно з даними інформаційних систем ДПС України остання податкова звітність ТОВ «Фоксар» надавалась 08.12.2014 року (декларація з ПДВ за листопад 2014 року).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників ДПС України про суми виплачених доходів слідує, що ОСОБА_1 доходи від ТОВ «Фоксар» отримував у вересні 2014 року, а в подальшому у 2015-2019р.р. - від інших підприємств.
Відомостей про наявність/відсутність у ТОВ «Фоксар» податкового боргу позивачем не надано.
З наданих позивачем відомостей про банківські рахунки ТОВ «Фоксар» станом на 20.10.2020р. встановлено, що у підприємства наявні три відкриті банківські рахунки, два з яких відкрито ще з червня 2007 року, а один - 21.12.2018р., на якому в цей же день проводилася операція.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 67.2 статті 67 Податкового кодексу України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатись до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців.
Звертаючи до суду з позовом про припинення юридичної особи, позивач посилається на норми статті 551 Господарського кодексу України.
Так, частиною 1 статті 551 Господарського кодексу України визначено, що ознаками фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними, є:
- зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи;
- незареєстровано у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством;
- зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження;
- зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.
Як слідує з позовної заяви, доводи позивача про те, що ТОВ «Фоксар» має ознаки фіктивності, визначені ст.551 Господарського кодексу України, обґрунтовані тим, що це товариство зареєстроване (перереєстроване) у органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, свідченням чого є те, що директор ТОВ «Фоксар» тривалий час не отримує заробітну плату від цього товариства; відповідач відсутній за податковою адресою та тривалий час не подає податкову звітність, при цьому, у ТОВ «Фоксар» відсутнє нерухоме майно, а банківські рахунки майже всі закриті.
Відносно вищенаведених посилань ГУ ДПС у Дніпропетровській області суд зазначає наступне.
По-перше, в наданих позивачем на підтвердження доводів про тривалу неоплату праці керівника підприємства доказах, а саме: в відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.07.2014р. по 30.09.2020р. щодо ОСОБА_1 зазначено, що наведена в них інформація потребує уточнення у джерел доходів. Тобто, надані відомості не є беззаперечним доказом факту неотримання доходу керівником ТОВ «Фоксар» від цього підприємства.
По-друге, акт перевірки відповідності місцезнаходження платника від 17.06.2020р. №8 хоча і засвідчує обставину відсутності ТОВ «Фоксар» за юридичною адресою, проте, і містить зауваження щодо неможливості встановлення фактичного місцезнаходження товариства та його керівництва, яке може відрізнятися від юридичної адреси.
При цьому, ані відсутність товариства за юридичною адресою, ані тривале неподання податкової звітності, ані відсутність у товариства власного нерухомого майна не є ознаками фіктивності суб`єкта господарювання у розумінні приписів статті 551 Господарського кодексу України, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.
Водночас, діяльність відповідача згідно з видами його діяльності, вказаними у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (неспеціалізована оптова торгівля (основний), діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; консультування з питань комерційної діяльності й керування), не є такою, що обов`язково потребує наявності власного нерухомого майна, основних засобів та/або оборотних фондів.
Натомість, доказів наявності саме передбачених приписами статті 551 Господарського кодексу України ознак фіктивності суб`єкта господарювання щодо ТОВ «Фоксар», як-то доказів встановлення реєстрації (перереєстрації) цього підприємства на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи, чи реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; чи реєстрації (перереєстрації) та провадження фінансово-господарської діяльності без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників тощо, позивачем не надано.
Крім того, за наявною у справі інформацією ТОВ «Фоксар» відкрито три банківські рахунки в АТ КБ «ПриватБанк», два з яких відкрито ще з червня 2007 року, а один - 21.12.2018р., на якому в цей же день проводилася операція, та які станом на 20.10.2020р. є відкритими.
Згідно зі статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 73 КАС України).
Частинами 1 та 2 статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що надані позивачем до матеріалів справи докази у своїй сукупності не свідчать, що ТОВ «Фоксар» зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження.
Тобто, судом за наслідком розгляду справи на підставі наданих доказів не встановлено ознак фіктивності, що дають підстави для винесення рішення про припинення юридичної особи.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог через їх недоведеність та необґрунтованість, а, отже, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09.03.2021р.

Суддя: О.М. Турова