Справа № 320/4675/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року № 320/4675/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" до Київської митниці ДФС, , Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Дашкевич Ірини Миколаївни , Старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Вересенка Андрія Івановича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол» (далі - позивача) до Київської митниці ДФС з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Дашкевич Ірини Миколаївни, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Вересенка Андрія Івановича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості є протиправним, оскільки митна вартість товарів була визначена законним чином, за ціною договору (контракту), а відповідач, у свою чергу, безпідставно та протиправно відмовив позивачу у визначенні митної вартості за першим (основним) методом та визначив митну вартість товару за другорядним (резервним) методом. Позивач зазначив, що до митного контролю були подані всі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, подані документи не містили розбіжностей, а тому дії митного органу є неправомірними та такими, що не відповідають положенням Митного кодексу України.

Позивач зазначає, що при митному оформленні товару мала місце протиправна бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Дашкевич Ірини Миколаївни, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між позивачем та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

Позивач також зазначає, що при митному оформленні товару за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 мала місце протиправна бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Вересенка Андрія Івановича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 відкрито провадження у справі №320/4675/19 за правилами загального позовного провадження (суддя Брагіна О.Є.), розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 13.01.2020.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи таку позицію зазначив, що ним під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару позивача встановлено, що надані декларантом документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На стадії підготовчого провадження позивачем подана заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

На підставі розпорядження Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Брагіною О.Є. від здійснення правосуддя відповідно до рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 27.11.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи №320/4675/19, за результатами якого головуючим суддею визначено Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 прийнято справу №320/4675/19 до провадження судді Лисенко В.І. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 замінено відповідача у справі №320/4675/19 - Київську митницю ДФС, на правонаступника - Київську митницю Держмитслужби.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ТОВ «Текссол-С» (місцезнаходження: 08138, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, хутір Фермерський, вул. Вишнева, 12А, ідентифікаційний код 35892372) зареєстроване як юридична особа 09.04.2008, номер запису 1 015361 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач ... не скористався правом подачі позову ...

Як слідує з матеріалів справи, між Mumtaz & Co, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (далі - продавець) та ТОВ «Текссол-С» 18.06.2012 був укладений контракт №PK/20120608/UK (далі - контракт), відповідно до якого продавець, зокрема продає позивачу товари власного виробництва.

Продавець та позивач 16.06.2017 уклали додаткову угоду №16062017 до контракту, якою, зокрема продовжили строк дії контракту до 31.12.2019.

Продавець та позивач 19.12.2018 уклали додаток №72 до контракту (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець поставив позивачу, а позивач прийняв наступний товар (далі - товар), а саме: тканина пофарбована сатин (100% бавовна), сток, 40х40/138х76, 4/1, завширшки 240 см, в кількості 5 810 кг, 18 890 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №1); тканина відбілена страйп-сатин (100% бавовна), сток, 40x40/164x72, 4/1, ширина смужки 2 см, завширшки 300 см, в кількості 4 212 кг, 9 720 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр, тканина відбілена страйп-сатин (100% бавовна), сток, 40х40/164х72, 4/1, ширина смужки 1 см, завширшки 300 см, в кількості 2 054 кг, 4 740 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр, та тканина відбілена сатин (100% бавовна), сток, 40x40/138x76, 4/1, завширшки 220 см, в кількості 4 082 кг, 14 574 погонні метри за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №2); тканина відбілена (100% бавовна), сток, 40x40/110x90, 1/1, завширшки 300 см, в кількості 1 820 кг, 4 920 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №3); тканина вибивна сатин (100% бавовна), сток, 40x40/138x76, 4/1, завширшки 220 см, в кількості 2 613 кг, 9 199 погонних метрів за ціною 1,33 долар США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №4); тканина вибивна (100% бавовна), сток, 30x30/76x64, 1/1, завширшки 220 см, в кількості 5 897 кг, 22 717 погонних метрів за ціною 0,96 доларів США за 1 (один) погонний метр (далі - товар №5»).

Відповідно до пунктів 2, 3 та 4 додатку товар продається на умовах FOB ОСОБА_2, Ісламська Республіка Пакистан (Incoterms 2000).

Загальна вартість товару за інвойсом №МС/0069/2018, який виставить до сплати продавець відповідно до додатку, складає 104 325,51 доларів США.

Оплата здійснюється позивачем протягом 30 (тридцяти) календарних днів після поставки товару на склад позивача. Валютою платежу є долар США. Усі витрати, пов`язані з банківським переказом за поставку товару, несе позивач.

Продавець на виконання пункту 2 додатку 20.12.2018 виставив позивачу до сплати інвойс №МС/0069/2018 (далі - інвойс) на загальну суму 104 325,51 доларів США.

Позивач 28.01.2019 з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/904006.

Позивач 31.01.2019 подав до Київської митниці ДФС тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/401618, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 тимчасової митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401618 загальна вартість товару складає 104 325,51 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB порт ОСОБА_2, Ісламська Республіка Пакистан.

У той же час з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Карачі (ОСОБА_2), Ісламська Республіка Пакистан, до місця ввезення на митну територію України. Розмір фрахту склав 30 599,02 грн.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем тимчасової митної декларації щодо товару 31.01.2019 - 2 926 208,32 грн. (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599,02 грн.).

Відповідач 06.02.2019 після надання позивачем у відповідь на його запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів завершив митне оформлення тимчасової митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401618, визнавши заявлену позивачем митну вартість товарів в розмірі 2 926 208,32 грн. (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599,02 грн.).

Позивач 22.02.2019 подав до Київської митниці ДФС додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 до вищезазначеної тимчасової митної декларації, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар.

Позивачем до Київської митниці ДФС разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 подано, зокрема такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 20.12.2018 (0271); рахунок-фактура №МС/0069/2018 від 20.12.2018 (0380); коносамент №MEDUPK151504 від 28.12.2018 (0705); автотранспортна накладна №1955 від 30.01.2019 (0730); сертифікат про походження товару №SCCI/СО/298521 від 08.01.2019 (0861); акт Одеської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0403 від 30.01.2019 (1721); документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідку ТОВ «Таніт Груп» №1955 від 30.01.2019 (3007); додаток (4103); додаткова угода №16062017 від 16.06.2017 (4103); контракт (4104); договір (контракт) про перевезення №28.12.2018/2730Д від 28.12.2018 (4301).

Після подання вказаної додаткової митної декларації 22.02.2019 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: 1) прайс-листа виробника товару; 2) за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписки з бухгалтерської документації; 4) копії митної декларації країни відправлення; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем 01.03.2019 надано додаткові документи разом із супровідним листом №0103/19-03 від 01.03.2019 (далі - лист).

Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо прайс-листа виробника товару - позивач повідомив відповідачу, що він уже надавав останньому разом із листом позивача №0402/19-01 від 04.02.2019 фотокопії листа продавця №04OUTUA-01 від 04.02.2019 та його перекладу з англійської на українську мову.

Позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що в листі продавця №04OUTUA-01 від 04.02.2019 є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що спірний товар є стоковим, що крім інвойса №MC/0069/2018 від 20.12.2018, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що прайс-лист видається не позивачем, а його продавцем, який формує його відповідно до законодавства Ісламської Республіки Пакистан та своєї комерційної політики, а тому невідповідність прайс-листа певним вимогам Київської митниці ДФС, на думку позивача, не може бути підставою для направлення запиту щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Позивач також зазначив, що позивач та продавець узгодили ціни на товар саме на дату підписання додатку, а не на дату видачі інвойса №MC/0069/2018 від 20.12.2018, а відтак позивач не погодився з позицією інспектора Київської митниці ДФС Зарицької І.А. про нечинність наданого прайс-листа, викладеною в запиті відповідача щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів;

2) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартістю товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - позивач надав відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію прибуткової накладної №ТЕК-000025 від 06.02.2019, складеної позивачем.

Ураховуючи те, що товар станом на день підписання листа позивача №0103/19-03 від 01.03.2019 був неоплаченим, то інші платіжні документи щодо товару в позивача були відсутні;

3) щодо виписка з бухгалтерської документації - позивач повідомив відповідачу, що він уже надавав останньому разом із листом позивача №0402/19-01 від 04.02.2019 первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість спірного товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/423938 від 05.12.2018; інвойса №MC/0068/2018 від 24.10.2018, виставленого продавцем; прибуткової накладної №ТЕК-000158 від 05.12.2018, складеної позивачем; видаткової накладної №ТЕК-000508 від 06.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об`єднання «БКП»; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2018/425665 від 27.12.2018; інвойса №201800955 від 31.08.2018, виставленого продавцем; прибуткової накладної №ТЕК-000153 від 03.12.2018, складеної позивачем; видаткової накладної №ТЕК-000013 від 17.01.2019, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об`єднання «БКП»;

4) щодо копії митної декларації країни відправлення - позивач повторно звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього була відсутня станом на день підписання листа позивача №0103/19-03 від 01.03.2019 копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця та який не зобов`язаний надавати такий документ позивачу. Більше того, приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;

5) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач повторно звернув увагу відповідача, що у нього був відсутній станом на день підписання листа позивача №0103/19-03 від 01.03.2019 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивача звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.

Відповідач 04.03.2019 прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2, так як за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості, встановлено, що документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Митний орган зазначає, що згідно з частиною десятою статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Декларантом до митної вартості додані витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту, інші витрати (складові митної вартості) пакування, навантаження та страхування до митної вартості не додано. Інформація щодо включення цих витрат до ціни товару в наданих декларантом документах, а саме в довідці про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019 та інвойсі, відсутня. Разом із тим, відповідно пункту 3 контракту передбачено, що вартість товару включає в себе упаковку, маркування та доставку. Також, згідно з довідкою про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019 зазначено вартість фрахту, без будь-якої розбивки вартості кожної з наданих послуг по перевезенню.

Митний орган вказує, що декларантом також надано договір на транспортне експедирування №28.12.2018/2730Д від 28.12.2018. При цьому в наданому договорі підпунктом 2.2.5 передбачено страхування вантажу. Страховий поліс декларантом до митного оформлення не надано.

Тому відповідно до частини другої статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин другої та третьої статті 53, статті 57 МК України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Декларантом надано додаткові документи не в повному обсязі. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 МК України.

У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 МК України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій митний органом встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом.

Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

Джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелами інформації: товар №1 - митна декларація №UA125110/2018/422340 від 15.11.2018 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 5,56 доларів США за 1 кг); товар №2 - митна декларація №UA100110/2019/163434 від 13.02.2019 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 5,56 доларів США за 1 кг); товар №3 - митна декларація №UA408150/2018/23795 від 19.11.2018 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 5,94 доларів США за 1 кг); товар №4 - митна декларація №UA101090/2018/10912 від 28.12.2018 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 5,65 доларів США за 1 кг)

Після цього митним органом відповідно до пункту 1 частини одинадцятої та частини дванадцятої статті 264 МК України було відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

При прийнятті відмови посадовою особою митного органу - старшим державним інспектором Київської митниці ДФС Вересенком Андрієм Івановичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00082 від 05.03.2019, примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/404965 від 19.03.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 271 942,56 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України від 13.03.2012 № 4495-VІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини третьої статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

У силу приписів частини першої статті 257 цього Кодексу декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частинами сьомою та восьмою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено статтею 53 МК України.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, в силу частини другої цієї статті, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.

Дана норма кореспондується з приписами статті 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає положенням пунктів 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 № 3018-VI, якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 54 МК кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами, відповідно до частини третьої статті 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, право митного органу на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої-шостої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За стандартним правилом, визначеним пунктом 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначалося вище, частиною третьою статті 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд зазначає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, який міститься, як зазначалося вище, в частині другій статті 53 МК України.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було винесене відповідачем через непідтвердження позивачем таких складових митної вартості як вартість пакування, навантаження та страхування товару, з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, поставка спірного товару позивача відбувалася на умовах FOB порт ОСОБА_2 , Ісламська Республіка Пакистан (відповідно до Incoterms 2000), які передбачають, те, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

При цьому в статті А.9 Розділу FOB зазначено, що продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином вартість пакування та навантаження товару на умовах поставки FOB порт ОСОБА_2, Ісламська Республіка Пакистан була включена до ціни товару та понесена продавцем, оскільки саме на продавця покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару та його навантаження, а тому зауваження митного органу щодо відсутності даних щодо складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що позивач повинен був надати страхові документи, так як спірний товар постачався на умовах поставки FOB згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2000), адже умови поставки FOB не передбачають зобов`язань ані продавця спірного товару, ані позивача укласти договір його страхування.

Посилання відповідача на підпункт 2.2.5 договору транспортного експедирування №28.12.2018/2730Д від 28.12.2018, укладеного між ТОВ «Таніт Груп» та позивачем, суд відхиляє, адже зі змісту підпункту 2.2.5 вищевказаного договору слідує, що страхування товару експедитором може здійснюватися лише за окремим дорученням позивача.

Відповідач не надав суду належні та допустимі докази, які вказують на те, що страхування спірного товару здійснювалося. Матеріали справи також містять довідку про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019, видану ТОВ «Таніт Груп», відповідно до якої експедитор зазначив, що страхування товару не здійснювалося.

Судом також встановлено, що відповідач скоригував лише митну вартість товарів №№1-3 та 5 за додатковою митною декларацією IM40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019, при цьому визнавши митну вартість товару №4 за цією ж митною декларацією.

Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Судом досліджено контракт, додаток, в пункті 2 якого є посилання на інвойс, та сам інвойс №МС/0069/2018 від 20.12.2018, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB порт ОСОБА_2, Ісламська Республіка Пакистан, а сама вартість товару в розмірі 104 325,51 доларів США з урахуванням розміру фрахту в 30 599,02 грн., сплаченого позивачем за перевезення товару в контейнері №DFSU7775950 з порту ОСОБА_2 , Ісламська Республіка Пакистан, до митної території України, відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в додатковій митній декларації IM40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.00.2019 в розмірі 2 926 208,32 грн. (104 325,51 доларів США х 27,755525 + 30 599,02 грн.).

Відтак, суд вважає передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи, твердження відповідача про те, що надані позивачем документи, які підтверджують митну вартість товару, містять розбіжності та що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості товару.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: контрактом, додатковою угодою №16062017 від 16.06.2017 до контракту, інвойсом №МС/0069/2018 від 20.12.2018, довідкою про транспортні витрати №1955 від 30.01.2019, виданою ТОВ «Таніт Груп», актом про надання транспортно-експедиційних послуг №238 від 31.12.2019, складеним між ТОВ «Таніт Груп» та позивачем, рахунком №238 від 29.01.2019, виставленим ТОВ «Таніт Груп», та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо протиправності рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Так, відповідно до оскаржуваного рішення №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 відповідач скоригував: митну вартість товару №1 (код товару: ) з 25 371,43 долару США до рівня 31 907,48 доларів США, тобто скоригована митна вартість товару №1 склала 5,49 доларів США за 1 кг (31 907,48 доларів США / 5 810 кг); митну вартість товару №2 (код товару: ) з 39 052,82 доларів США до рівня 56 204,89 доларів США, тобто скоригована митна вартість товару №2 склала 5,43 доларів США за 1 кг (56 204,89 долари США / 10 348 кг); митну вартість товару №3 (код товару: ) з 6 621,15 долару США до рівня 10 671,48 долару США, тобто скоригована митна вартість товару №3 склала 5,86 доларів США за 1 кг (10 671,48 долар США / 1 820 кг); митну вартість товару №5 (код товару: ) з 22 058,86 доларів США до рівня 32 890,13 доларів США, тобто скоригована митна вартість товару №5 склала 5,58 доларів США за 1 кг (32 890,13 доларів США / 5 897 кг).

Водночас, матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару №1 за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA125110/2018/422340 від 15.11.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,57 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №2 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA100110/2019/163434 від 13.02.2019, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,51 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №3 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA408150/2018/23795 від 19.11.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,94 доларів США за 1 кг, як це зазначено в наданій відповідачем роздруківці з його інформаційної бази; для коригування митної вартості спірного товару №5 - визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA101090/2018/10912 від 28.12.2018, відповідно до якої митна вартість раніше ввезеного на митну територію України товару склала 5,65 доларів США за 1 кг, як це зазначено в оскаржуваному рішенні, що не узгоджується з вищенаведеним розрахунком відповідача про рівень митної вартості товарів №№1-3 та 5 в 5,49 доларів США за 1 кг, 5,43 доларів США за 1 кг, 5,86 доларів США за 1 кг та 5,58 доларів США за 1 кг.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, (далі - Правила), у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Судом встановлено, що Київська митниця ДФС у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18) та у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Судом встановлено, що товари за митними деклараціями №UA125110/2018/422340 від 15.11.2018, №UA100110/2019/163434 від 13.02.2019 та №UA408150/2018/23795 від 19.11.2018 постачалися на умовах CIF, які передбачають те, що в ціну товару включено його доставка до митної території України, розвантаження в порту призначення та страхування товару за рахунок продавця, у той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах FOB порт ОСОБА_2, Ісламська Республіка Пакистан, які не передбачають включення до ціни товару його доставки до митної території України, розвантаження в порту призначення та страхування товару за рахунок продавця.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових митної вартості товарів, зокрема витрат на доставку товару до митної території України, його розвантаження в порту призначення та страхування за рахунок продавця.

Суд також зазначає, що відповідач не надав суду інформацію про митне оформлення референтного товару за митною декларацією №UA101090/2018/10912 від 28.12.2018, митна вартість якого була використана відповідачем при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019, що позбавляє суд можливості надати оцінку правильності використання відповідачем зазначеної вище митної декларації як джерела інформації для винесення оскаржуваного рішення.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості товарів відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на розмір задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за митною вартістю, заявленою позивачем.

За таких обставин позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в листі позивача №0103/19-03 від 01.03.2019 позивач звернувся до Київської митниці ДФС з проханням у випадку неможливості, на думку відповідача, визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між позивачем та відповідачем перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та надав наявну в нього інформацію для застосування другорядних методів.

Відповідно до частини четвертої статті 57 МК застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Судом встановлено, що Київська митниця ДФС, отримавши лист позивача №0103/19-03 від 01.03.2019, незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, таку консультацію перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019 не провела.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача, так як Київська митниця ДФС допустила протиправну бездіяльність, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між позивачем та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 МК перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019, що також є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При наданні правової оцінки бездіяльності Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову в митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019 судом враховано, що відповідно до частин першої і другої статті 255 та статті 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 01.03.2019 о 16 год. 38 хв. відповідач отримав лист позивача №0103/19-03 від 01.03.2019, проте всупереч приписам статей 255, 256 МК України прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00082 лише 05.03.2019 о 09 год. 15 хв., тобто з порушенням законодавчо встановленого строку (чотирьох робочих годин із моменту отримання листа позивача №0103/19-03 від 01.03.2019).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача, так як Київською митницею ДФС була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову в митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 7 921,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3583 від 21.08.2019.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати в сумі 7 921,14 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000218/2 від 04.03.2019.

Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/403147 від 22.02.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (ідентифікаційний код 35892372, місцезнаходження: 08138, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, хутір Фермерський, вул. Вишнева, буд. 12А) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8А) судовий збір у розмірі 7 921,14 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня 14 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.