Справа № 420/2132/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2132/21
У Х В А Л А
05 березня 2021 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення недоплаченої грошової допомоги до 5 травня та інфляційні витрати та 3% річних
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення недоплаченої грошової допомоги до 5 травня та інфляційні витрати та 3% річних.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу повідомлено про необхідність у 10 денний строк з дня отримання копії ухвали суду усунути недоліки шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску, уточненого адміністративного позову оформленого відповідно до вимог ст.ст. 5, 160, 161 КАС України та з урахуванням недоліків зазначених в ухвалі суду з наданням його копії для відповідачів.
01.03.2021 року представником позивач подано до суду уточнений адміністративний позов та клопотання про поновлення строків звернення до суду.
Так, в уточненому адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:
визнати дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у період з 2016 року по 2020 роки - неправомірними;
разом з тим, щодо строку звернення до суду з даним адміністративним позовом представник позивача посилаючись на правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, що та з урахуванням того, що рівноцінні умови соціального захисту не були прийняті, несплата грошової допомоги позивачу у повному обсязі є протиправною, та її сума підлягає стягненню у примусовому порядку. В свою чергу час звернення до суду за стягнення заборгованості з соціальних виплат не може бути обмежений.
Також представник позивача зазначає, що у наявних інформаційних порталах та документах, Законодавцем та Кабінетом Міністрів України свідомо та протиправно підмінюються на національному рівні, закони - підзаконними актами, в результаті чого громадяни України не мають необхідної обізнаності у реалізації своїх прав, зокрема у тому, що грошова допомога складає 8 мінімальних пенсій, у даному випадку. Ця інформація умисно прихована та виглядає у діючих документах наступним чином (виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.) Таким чином, на переконання представника позивача, ОСОБА_1 протягом 2016-2019 років був позбавлений інформації про своє право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня у необхідному рівні, вказана інформація від нього умисно приховувалася. Позивач дізнався про порушення його права після оприлюднення рішення у зразкові справі № 440/2722/20, тому строк звернення до суду йому необхідно поновити.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).
Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.
Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у лютому 2021 року та оскаржує дії відповідача щодо недоплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2016-2020 роки у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту».
Суд зазначає, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні кожного року при отриманні щорічної допомоги до 5 травня, починаючи з 2016 року.
З огляду на викладене, суд зазначає, що на дані спірні правовідносини поширюються вимоги щодо шестимісячного строку для звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за період 2016-2020 року та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої допомоги.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного суду від 18.11.2020 року у справі № 380/5202/20.
В свою чергу, судом також враховуються висновки викладені у постанові Верховного суду від 14.08.2018 по справі № 473/2190/17 (№ в ЄДРСР 75872998), в якій зазначено, що «…20. Суд відхиляє посилання позивача про те, що строк звернення до суду ним не пропущено, так як про порушення свого права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік він дізнався після отримання листа управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради від 13 січня 2017 року, виходячи з того, що отримавши у квітні 2016 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 920,00 грн., позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року. 21. Враховуючи, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року, а позивач із зазначеним позовом звернувся 10 липня 2017 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду, не довівши поважності причин пропуску цього строку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, залишивши позовну заяву без розгляду.»
Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вищевказане є свідченням того, що початком відліку строку звернення позивача до суду з вимогами щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої допомоги, є дата 30 вересня 2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Беручи до уваги наведені обставини, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строки звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у період з 2016 року по 2019 роки та зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та сплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня у період з 2016 року по 2019 роки, а зазначені позивачем підстави щодо дотримання строку звернення до суду в цій частині є необґрунтованими, а отже адміністративний позов в цій частині - слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 240, 256, 295 КАС України суддя
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у період з 2016 року по 2019 роки та зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та сплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня у період з 2016 року по 2019 роки залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293-295 КАС України.

Суддя П.П. Марин