Справа № 640/30573/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Київ № 640/30573/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови № 63722568 від 26.11.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі також - позивач, ГУ ДПС у м. Києві, боржник) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач), в якому просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2020 року №ВП 63722568, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Т.О про стягнення 21 020 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що виконавче провадження №63722568 відкрито на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16, якою на ГУ ДПС у м. Києві накладено штраф за невиконання рішення суду.

В свою чергу, постанову про відкриття виконавчого провадження №63722568 від 26.11.2020 року прийнято відповідачем протиправно, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа - ухвали суду, до виконання - пропущено в порушення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, на переконання позивача, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 набрала законної сили 06.08.2020 року, а тому, останнім днем для пред`явлення Державною судовою адміністрацією України останньої до виконання є 07.11.2020 року, в той час, як вона надійшла до відповідача лише 24.11.2020 року.

Враховуючи викладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.02.2021 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №63722568. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №63722568 та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України у строк до 27.01.2021 року таким чином, щоб у вказану дату витребувані матеріали знаходились у канцелярії суду.

У судове засідання 04.02.2021 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом ухвалено про відкладення розгляду справи на 04.03.2021 року, про що ухвалено повідомити сторін у порядку статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем ухвали суду від 13.01.2021 року в частині подання до суду матеріалів виконавчого провадження з метою розгляду справи у встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України строк, не виконано.

З огляду на невиконання відповідачем ухвали суду від 13.01.2021 року в частині надання відзиву та матеріалів виконавчого провадження, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 року витребувано повторно у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №63722568. Належним чином засвідчені копії витребуваних документів та відзив на позовну заяву зобов`язано подати до канцелярії суду (адреса: 01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, корпус А) до 18.02.2021 року.

Наступне судове засідання призначено на 04.03.2021 року.

Через канцелярію суду 18.02.2021 року відповідачем подано копії матеріалів виконавчого провадження №63722568.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

У судове засідання 04.03.2021 року прибув представник позивача.

Заслухавши правову позицію представника позивача та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

Відповідно до частини першої статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Після виходу з нарадчої кімнати у судове засідання 04.03.2021 року сторони для заслуховування повного рішення суду не прибули, з огляду на що, згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 клопотання позивача про накладення штрафу за невиконання судового рішення в адміністративній справі №826/18507/16 - задоволено. Накладено на начальника Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код НОМЕР_1) штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42040,00 грн, з них: 21020,00 грн - стягнуто на користь стягувача - Аграрної біржі (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ); 21020,00 грн - стягнуто до Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100) стягувач - Державна судова адміністрація України (код ЄДР 26255795, адрес: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5. Визначено: ухвала суду є виконавчим документом; строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить: для ДСА України - три місяці з дня набрання нею законної сили; для Аграрної біржі - три роки з дня набрання нею законної сили; з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції. Зобов`язано Головне управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код НОМЕР_1) протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі № 826/18507/16.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Т.О. на підставі заяви Державної судової адміністрації України від 19.11.2020 року про примусове виконання відкрито виконавче провадження №63722568 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 в частині: «Накласти на начальника Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код НОМЕР_1) штраф за невиконання рішення суду. 21020,00 грн. - стягнути до Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100) стягувач - Державна судова адміністрація України (код ЄДР 26255795, адрес: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5.».

Вважаючи постанову державного виконавця від 26.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63722568 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (із змінами і доповненнями) (далі також - Інструкція №512/5).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктами 1 та 2 частини першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною першою статті 12 Закону №1404 встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 винесено на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, якою врегульовано процедуру судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Отже, слід дійти висновку, що ухвалу, винесено на підставі положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути звернуто до виконання після набрання законної сили.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, процесуальним законом передбачена можливість оскарження ухвали суду, постановленої в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що, така ухвала набирає законної сили після спливу строку на її оскарження або за результатами перегляду останньою судом апеляційної інстанції.

З комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 року у справі №826/18507/16 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишено без задоволення. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 року - залишено без змін.

З огляду на встановлене висновується, що ухвала суду від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 набрала законної сили 15.10.2020 року, що спростовує твердження позивача про набрання останньою законної сили 06.08.2020 року.

Так, відповідно до резолютивної частини ухвали суду від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16: «строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить: для ДСА України - три місяці з дня набрання нею законної сили».

Отже, останнім днем для пред`явлення ухвали суду від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 є 16.12.2020 року.

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що заяву про стягнення штрафу на підставі ухвали суду від 06.08.2020 року у справі №826/18507/16 від 19.11.2020 року №1021188/20 Державною судовою адміністрацією України зареєстровано відповідачем 24.11.2020 року за вхідним №18676.

Таким чином, Державною судовою адміністрацією України дотримано строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлений частиною першою статтею 12 Закону №1404.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно відкрито виконавче провадження №63722568, позаяк відсутні правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2020 року №ВП 63722568, прийнятої головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Т.О про стягнення 21 020 грн.

Інших підстав протиправності оскаржуваної постанови позивачем не зазначено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі «Глоба проти України» відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), заява №59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, пункт 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06.2005 року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі «Глоба проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 271, 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у м. Києві відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32, ).

Повне рішення складено 04.03.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна