Справа № 560/1528/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1528/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації у переоформленні на ім`я ОСОБА_1 автомобіля марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , викладену у листі від 09.11.2020 №04.03-5675;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на переоформлення автомобіля марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві та у відповіді на відзив позивач зазначив, що є сином померлого ОСОБА_2 , та 24.04.2013 року звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про повернення у власність держави автомобіля марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 "Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями" був у його батька в користування як інваліда ВВВ першої групи. Листом від 12.12.2013 йому повідомлено, що у Департаменту немає можливості прийняти зазначений автомобіль.

Вказав, що 21.10.2020 звернувся із заявою до відповідача про надання дозволу на переоформлення автомобіля марки ZAZ 110308-44 у його власність, оскільки весь цей час після смерті батька утримання даного автомобіля здійснювалося за його кошти, однак отримав відмову, яка на його думку є протиправною.

Суд, ухвалою від 12.02.2021 року відкрив провадження та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідно до абзацу 9 пункту 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями від 19.07.2006 року № 999 автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у користуванні іншому члену сім`ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю. Зазначив, що оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пакет документів щодо переоформлення автомобіля надійшов до Департаменту 05.11.2020 року, Департамент не має підстав для переоформлення автомобіля Славута ЗАЗ-110308-44 (модифікація М). Просив у задоволенні позову відмовити та розглянути справу без участі представника Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що за ОСОБА_2 (який мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни) 25.01.2011 зареєстровано легковий автомобіль марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.01.1958.

Як видно із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 22.06.2011, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 22.06.2011 ОСОБА_2 помер.

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання №К-03-5510 від 04.02.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований разом з ОСОБА_2 за вказаною вище адресою.

У зв`язку зі смертю 22.06.2011 ОСОБА_2 позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.04.2013, в якій вказав, що хоче повернути Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації автомобіль марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На вказану заяву відповідач листом від 12.12.2013 №03/03-15450 повідомив позивачу, що у Департаменту немає можливості прийняти даний автомобіль для подальшого забезпечення ним інвалідів в порядку черговості.

В подальшому, 21.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на переоформлення автомобіль марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у власність сім`ї.

На вказану заяву відповідач листом від 09.11.2020 №04.03-5675 повідомив позивачу, що оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пакет документів щодо переоформлення автомобіля надійшов до Департаменту 05.11.2020 року, Департамент немає підстав для переоформлення вищезазначеного автомобіля.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон №2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Статтею 1 Закону №2961 передбачено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону №2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім`ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою) передбачено, що іншому члену сім`ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлої особи з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю.

Відповідно до п. 3 Порядку №999, до членів сім`ї особи з інвалідністю належать громадяни України, які проживають разом з нею, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач був членом сім`ї померлого інваліда та що у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації. Позивач був зареєстрованим за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті. Члени сім"ї померлого надали заяви, що вони не заперечують проти перереєстрації вказаного автомобіля за позивачем.

Крім того, судом враховано, що позивач звертався до відповідача із заявою від 24.04.2013, в якій вказав, що хоче повернути Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації автомобіль марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак відповідач повідомив, що у Департаменту немає можливості прийняти даний автомобіль для подальшого забезпечення ним інвалідів в порядку черговості.

Окрім цього, суд відмічає, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом вказаний автомобіль більше десяти років перебуває в його родині і на утриманні позивача.

Також встановлено, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Таким чином, саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов`язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в нього на отримання автомобіля, вказавши спосіб його реалізації, як це визначено п. 16 Порядку.

За таких обставин шестимісячний строк пропущено через бездіяльність відповідача, внаслідок чого позивач не зміг скористатись гарантованим державою правом.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 вказаного Кодексу).

У пункті 74 Рішення у справі «Лелас проти Хорватії» і пункті 70 Рішення у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини акцентував увагу на особливій важливості принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Водночас, при подачі позову позивачем надано до суду фіскальні чеки №№, від 10.02.2021 на суму 908,00 кожний.

Враховуючи те, що позивачем заявлено 1 позовну вимогу немайнового характеру та похідну від неї, сума судового збору за подачу даної позовної заяви складає 908,00 грн.

Отже, з огляду на внесення позивачем судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, надмірно сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації у переоформленні на ім`я ОСОБА_1 автомобіля марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , викладену у листі від 09.11.2020 №04.03-5675.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на переоформлення автомобіля марки ZAZ 110308-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму надмірно сплаченого, згідно фіскального чеку № від 10.02.2021, судового збору в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 березня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (вул. Володимирська, 109,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 25921623)

Головуючий суддя П.М. Майстер