Справа № 140/6806/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/6806/20 пров. № А/857/12206/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року (ухвалене головуючим суддею сорока Ю.Ю. у м. Луцьку) у справі № 140/6806/20 за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району Волинської області про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію будівлі навчального закладу за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вул. Шкільна, 8 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що з 05.02.2020 по 13.02.2020 посадовими особами Управління ДСУНС у Волинській області проведено позапланову перевірку будівлі Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вулиця Шкільна, 8 щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. За результатами перевірки складений акт від 13.02.2020 № 91 яким встановлені порушення вимог Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні. У свою чергу зауважень (заперечень) щодо проведеного позапланового заходу та складеного акту перевірки від суб`єкта господарювання не надходило. Представник позивача вказує, що при експлуатації будівлі Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району грубо порушуються вимоги пожежної та техногенної безпеки, що несе загрозу життю та здоров`ю людей, може призвести до виникнення пожежі, травмування та загибелі людей, майнових втрат і негативних екологічних наслідків, також тяжкої ліквідації пожежі та складного проведення евакуаційних заходів у зв`язку з відсутністю відповідних умов, що в свою чергу створює загрозу життю та здоров`ю людей. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що зазначені порушення, зафіксовані в акті перевірки від 13.02.2020 № 91, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а відтак просить суд зупинити експлуатацію будівлі Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вулиця Шкільна, 8.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Загальноосвітню школу І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району Волинської області зупинити експлуатацію будівлі навчального закладу за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вул. Шкільна, 8 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які б вказували та підтверджували усунення порушень, що виявлені позивачем під час перевірки.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що на час розгляду справи відповідачем частково усунуто 7 з 10 порушень пожежної безпеки, зазначених в акті перевірки від 13.02.2020 № 91.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому покликається на те, що на дату винесення рішення судом першої інстанції апелянтом доказів усунення порушень до суду надано не було, про що зазначено в рішенні, і вони як позивач про часткове усунення порушень дізналися лише в кінці вересня 2020 року коли за зверненням директора провели позапланову перевірку. Тобто рішення суду першої інстанції простимулювало керівництво закладу розпочати роботи щодо усунення порушень. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що в період з 05.02.2020 по 13.02.2020 посадовими особами Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області проведено позапланову перевірку Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

За результатами перевірки складений акт від 13.02.2020 № 91 в якому зафіксовано наступні порушення вимог нормативно-правових актів з питань пожежної та техногенної безпеки:

приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки (знак вогнегасника) відповідно до ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета и знаки безопасности»;

стіни евакуаційних шляхів опоряджені матеріалами з невизначеними показниками пожежної небезпеки;

знято двері, які ведуть на сходову клітку;

з`єднання жил проводів не здійснюється за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів в підвалі;

електророзетки та вимикачі встановлені на горючій основі в коридорі та в кабінеті інформатики;

не проведені заміри опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

не встановлено протипожежні двері у приміщення електрощитової;

не обладнано приміщення системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації та системою оповіщування про пожежу та управління евакуюванням людей) відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

приміщення не укомплектовані необхідною кількістю вогнегасників, а саме: приміщення їдальні та електрощитової не укомплектовані вогнегасниками;

не проведено технічне обслуговування наявних вогнегасників. (а.с.10-20)

Доказів оскарження припису чи висловлення незгоди з діями та рішеннями Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області щодо проведення такої перевірки, оформлення її результатів, від відповідача не надходило.

За порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки на відповідальну особу по пожежній безпеці постановою від 13.02.2020 №009636 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 102, 00 грн. (а.с.21)

Враховуючи, що при експлуатації будівлі навчального закладу за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вул. Шкільна, 8 позивачем виявлено грубі та численні недотримання вимог пожежної та техногенної безпеки, останній звернувся до суду з відповідним позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному суді, було встановлено та підтверджено у апеляційній скарзі та у відзиві на неї, що залишаються не усуненими не усі порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 № 20/2013 «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України, одним з основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, що забезпечується безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з ч. 1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення

Відповідно до ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Згідно з частиною 2 цієї статті повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Згідно з ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (п. 33 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Аналізуючи наведені вищі норми колегія суддів вважає, що настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Крім цього з огляду на те, що порушення позивачем виявлені у шкільному навчальному закладі, де перебувають діти, які є уразливою категорією осіб, в силу свого віку, а ймовірне виникнення загрози життю та/або здоров`ю людей є реальним, з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей та ненаданням достатніх доказів щодо усунення виявлених порушень, зазначених в акті перевірки, суд першої інстанції на момент розгляду справи дійшов вірного висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими.

Разом з цим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача, що частина зафіксованих порушень на момент розгляду справи була усунута, оскільки досі частина порушень, які зазначені у позовній заяві та акті від 13.02.2020 за № 91 не усунута повністю.

Крім цього, як встановлено судом апеляційної інстанції, що відповідач, у зв`язку з усуненням зафіксованих порушень, не звертався із заявою до позивача про проведення перевірки для встановлення факту усунення порушень виявлених під час проведення позапланової перевірки зазначених в акті від 13.02.2020 за № 91.

Таким чином, оскільки на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, а ті порушення, які залишались, продовжують створювати загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки становлять реальну небезпеку та загрозу життю та здоров`ю людей.

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації корпусів/приміщень слід застосувати судом з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантуваними державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави. Застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які об`єктивно створюють загрозу життю та здоров`ю людей, та можуть бути усунуті.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дійшов вірного висновку, що існують очевидні підстави для задоволення позову шляхом застосування заходу реагування у вигляді зобов`язання Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району Волинської області зупинити експлуатацію будівлі навчального закладу за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Смолигів, вул. Шкільна, 8 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Смолигів Луцького району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі № 140/6806/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний