Справа № 640/20040/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Київ № 640/20040/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2
доГоловного управління ДПС у м. Києві Державної казначейської служби України
про зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі також - позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) з позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач 1, ГУ ДФС у м. Києві) та Державної казначейської служби України (далі також - відповідач 2, Казначейство України), в якому позивачі (з урахуванням заяви з питання уточнення позовних вимог від 06.11.2019) просили суд:

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві та Державну казначейську службу України повернути (перерахувати) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 безпідставно стягнуті суми єдиного внеску у розмірі 4 358,28 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державну казначейську службу України повернути (перерахувати) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 безпідставно стягнуті суми єдиного внеску у розмірі 14 184,84 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження №53774356, відкрите з виконання вимоги ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 16.08.2016 №Ф-896-У про стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, всього у сумі 16 393,98 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що засвідчено відповідним свідоцтвом про смерть. Попри наведену обставину державним виконавцем в ході виконавчого провадження №53774356 було звернуто стягнення на пенсію боржника ( ОСОБА_3 в частині суми 4 358,28 грн. Крім того, ОСОБА_2 (син ОСОБА_3 ) з власного банківського рахунку 29.07.2019 перерахував кошти (всього 15 297,06 грн.) на рахунок органу державної виконавчої служби з метою оплати заборгованості батька за виконавчим документом (14 184,84 грн.) та на погашення витрат виконавчого провадження (1 112,22 грн.). В подальшому, 31.07.2019 виконавче провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (тобто, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі виконавчого документу).

Між тим, вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) була скасована у судовому порядку, а саме згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №826/16867/18, яке набрало законної сили.

З огляду на наведене ОСОБА_1 , яка визначає себе спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом, та ОСОБА_2 вважають, що ГУ ДФС у м. Києві мало вжити заходів щодо повернення коштів, що надійшли на казначейський рахунок за відсутності законних на то підстав: ОСОБА_1 - стягнуту пенсію в сумі 4 358,28 грн., а ОСОБА_2 - надміру (помилково) сплачені 14 184,84 грн. Проте орган ДФС продовжує обліковувати заборгованість за померлим ОСОБА_3 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог ухвали суду представник ГУ ДФС у м. Києві подав до канцелярії суду відзив на позов, у тексті якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення проти позову відповідач 1 обґрунтовував тим, що процедура повернення платника надміру та/або помилково сплачених коштів в оплату єдиного внеску визначена Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6. В даному випадку позивачі із зверненнями про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань по єдиному внеску до контролюючого не зверталися.

Представник Казначейства України також подав до суду відзив на позов, де просив суд відмовити у задоволення позовних вимог. Свою позицію відповідач 2 мотивує тим, що орган Казначейської служби не вчиняв щодо позивачів протиправних дій та не допускав у відношенні останніх протиправної бездіяльності.

В подальшому суд своєю ухвалою від 26.11.2020 здійснив заміну відповідача 1 (ГУ ДФС у м. Києві) його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Окрім того, на виконання вимог ухвал суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Десятої київської державної нотаріальної контори до канцелярії суду надійшли додаткові матеріали та інформація.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Зі змісту матеріалів спадкової справи №307/2019, заведеної нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори щодо майна померлого, суд встановив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

28.03.2019 за наслідком звернення ОСОБА_1 до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна померлого була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 63973588.

Відповідно до текстів наявних у спадковій справі копій документів (а саме: свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 14.05.1981; свідоцтва про право власності на житло від 07.11.2007, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацію (як органом приватизації житла); заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 28.03.2019; нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5 від 16.05.2019 щодо відмови від прийняття спадщини померлого) та змісту позовної заяви: членами сім`ї ОСОБА_3 є ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (згідно пояснень останнього, - син).

Поряд з цим, відповідно до змісту поданих позивачами копії матеріалів виконавчого провадження №53774356 суд встановив, що 13.04.2017 Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві для примусового виконання була передана вимога ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 16.08.2016 №Ф-896-У. За наслідком цього державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федорчуком М.Ф. відкрито виконавче провадження №53774356 про стягнення з ОСОБА_3 боргу (недоїмки) у сумі 16 363,98 грн., про що винесено відповідну постанову.

За змістом цієї постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2017 ВП №53774356 сторонами виконавчого провадження були: боржник - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; стягувач - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В рамках виконавчого провадження №53774353 державним виконавцем з метою виконання за виконавчим документом (вимогою №Ф-896-У від 16.08.2016) були вчинені наступні виконавчі дії:

- накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, - 18 301,38 грн., про що прийнято постанову про арешт майна боржника від 10.11.2017;

- звернуто стягнення на підставі постанови від 10.04.2018 на пенсію боржника у наступних розмірах: 20% до виплати загальної суми боргу 16 363,98 грн. на користь стягувача за реквізитами: одержувач - ДПІ у Дніпровському р-ні, МФО 820019, , р/р №2653. При цьому, зі стягнутої суми боргу вирішено проводити відрахування в розмірі 2% для погашення виконавчого збору у розмірі 1 636,40 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 301 грн. на казначейський рахунок органу державної виконавчої служби;

- прийнято 31.07.2019 постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

З текстів поданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду листа від 19.12.2019 вих. №298133/04 та довідки про проведені відрахування з пенсії ОСОБА_3 , суд встановив, що у період з травня по грудень 2018 року орган Пенсійного фонду України здійснював на виконання постанови державного виконавця від 10.04.2018 ВП №53774356 відрахування з нарахованої ОСОБА_3 пенсії в оплату заборгованості за виконавчим документом (вимогою про сплату боргу (недоїмки) та на погашення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження. Загалом за вказаний період Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило відрахування з пенсії померлого у загальній сумі 6 434,89 грн., з них: 5 488,21 грн. на оплату боргу, 645,68 грн. - на оплату виконавчого збору та 301 грн. - на оплату витрати виконавчого провадження.

Крім того, як стверджує ОСОБА_2 , ним з метою вжиття заходів щодо зняття арешту з майна ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №53774356, зі свого карткового рахунку у банку на початку липня 2019 року були перераховані кошти у сумі 15 297,06 грн. на рахунок Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в оплату заборгованості боржника (копія електронної квитанції про оплату №31903741 від 04.07.2019 наявна у матеріалах справи).

30.07.2019 згідно платіжного доручення Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 29.07.2019 за №11803 органом Казначейство проведено переказ коштів у сумі 14 184,84 грн. на казначейський рахунок № НОМЕР_6 , призначення платежу: «Пер.кош.зг.роз. №53774356 від 15.07.2019 року з ОСОБА_3 зг. вимога Ф-896-У без ПДВ».

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 №119, рахунок з числовим значенням 3719 належить до категорії «рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Згідно діючого починаючи з 02.05.2019 Реєстру небюджетних рахунків 3719, відкритих на ім`я територіальних органів Державної фіскальної служби України, для сплати коштів єдиного внеску та фінансових санкцій у зв`язку з проведенням реорганізації територіальних органів ДФС, рахунок № НОМЕР_6 було відкрито для ГУ ДФС у м. Києві (ДПІ у Дніпровському районі) для зарахування коштів в оплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців.

В ході судового розгляду справи Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві всупереч вимог ухвал суду про відкриття провадження у справі та про витребування доказів не подав до суду жодні докази на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_2 про оплату ним боргу ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №53774356 в частині суми 14 184,14 грн.

Водночас за даними поданого представником відповідача 1 витягу з інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_3 за період з 31.12.2015 по 31.08.2019, суд встановив, що упродовж зазначеного періоду за ОСОБА_3 обліковувалася недоїмка по сплаті єдиного внеску. Вказана сума недоїмки була погашена станом на 14.08.2019 за рахунок зарахування в оплату недоїмки наступних сум коштів: 15.06.2018, 25.07.2018, 17.08.2018, 16.11.2018, 20.11.2018, 18.12.2018 - по 726,38 грн., та 30.07.2019 - 14 184,84 грн.

31.07.2019 старшим державним виконавцем Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №53774356 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї постанови державним виконавцем встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та оплату повністю виконавчого збору і витрат виконавчого провадження.

Між тим, з тексту розмішеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №826/16867/18 (а саме за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/82609292) вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.08.2016 №Ф-896-У була оскаржена ОСОБА_3 за життя до суду.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №826/16867/18 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Зокрема, визнано протиправними та скасовано наступні вимоги ГУ ДФС у м. Києві: за №Ф-896-У від 16.08.2016 про сплату ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 16 363,98 грн.; за №Ф-7078-23 від 09.08.2018 про сплату ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 17 562,22 грн.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду у справі №826/16867/18 набрало законної сили з 24.10.2019.

З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що у них виникло право на повернення з бюджету коштів, перерахованих (сплачених) в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №53774356.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правовий механізм повернення надміру або/помилково зарахованих до бюджету або на єдиний казначейський рахунок коштів врегульовано Податковим кодексом України та відповідним Порядком, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182).

Так, відповідно до норм ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Крім того, безпосередньо порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів визначений Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Даний Порядок (далі - Порядок №787) визначає процедури повернення, зокрема коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, органи Держмитслужби, та перерахування компенсації до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341, та Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

З сукупного аналізу вказаних норм Кодексів та положень Порядку №787 суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум податкових та інших платежів (зборів) є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

З наявних у справі матеріалів вбачається та протилежного суду сторонами доведено не було, що ОСОБА_2 на початку липня 2019 року сплатив на рахунок органу державної виконавчої служби безготівкові кошти у сумі 14 184,84 грн. для погашення боргу ОСОБА_3 (боржника у виконавчому провадженні №53774356) по єдиному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, що був визначений до сплати ОСОБА_3 у вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-896-У від 16.08.2016. Вказана сума коштів була перерахована органом державної виконавчої служби на казначейський рахунок, відкритий для оплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, а саме виконавче провадження №53774356 закінчено у зв`язку з повним виконанням виконавчого документу - погашенням боргу (недоїмки) за вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-896-У від 16.08.2016.

Однак, згодом своїм рішенням від 24.06.2019 у справі №826/16867/18 Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про протиправність такої вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-896-У від 16.08.2016 та скасував її. Вказане рішення суду у справі №826/16867/18 набрало законної сили з 24.10.2019.

Наведені вище обставини свідчать про те, що перерахована ОСОБА_2 сума коштів (а саме 14 184,84 грн.) в оплату недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 16.08.2016 №Ф-896-У, була сплачена ним помилково або надміру. А тому починаючи з 24.10.2019 (тобто, з дати набрання законної сили рішенням суду від 24.06.2019 у справі №826/16867/18, яким була встановлена хибність вимоги про сплату боргу (недоїмки)) у ОСОБА_2 виникло право на повернення помилково (надміру) сплачених ним коштів в порядку, встановленому ст. 43 ПК України та п. 5 Порядку №787, - а саме, шляхом подання заяви до контролюючого органу, відповідального за адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

В даному випадку з наявних у справі матеріалів суд встановив, що із відповідною заявою про повернення помилково (надмірно) сплачених коштів ОСОБА_2 до контролюючого органу (Головного управління ДПС у м. Києві) ще не звертався.

Наведені обставини у свою чергу наразі виключають підстави для зобов?язання відповідачів вчинити дії щодо повернення ОСОБА_2 суми помилково (надмірно) сплачених ним коштів на оплату єдиного внеску, що був протиправно нарахований іншій особі.

Стосовно правомірності заявленої позивачем ( ОСОБА_1 ) вимоги зобов`язального характеру, то суд дійшов висновку про безпідставність такої з наступних мотивів.

За змістом норм ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 цього ж Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зокрема, ст. 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

В силу положень норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Одночасно ч. 1 - 3 ст. 52 цього ж Закону визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналізуючи зміст наведених норм права у сукупності Верховний Суд під час перегляду в порядку касаційного провадження цивільної справи за позовом фізичної особи до органу Пенсійного фонду України про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом (постанова від 06.07.2020 у справі №750/8819/19) сформував правовий висновок про те, що: положення ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи, суд не виявив серед них документальних доказів звернення ОСОБА_1 або інших членів сім`ї померлого пенсіонера ОСОБА_3 до органу Пенсійного фонду України за виплатою недоотриманої пенсії померлою особою у строки, встановлені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з метою отримання недоотриманих ОСОБА_3 за життя пенсійних виплат ОСОБА_1 має звернутися саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (тобто, до органу Пенсійного фонду, де пенсіонер перебуває на обліку) із відповідно заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та разом із підтверджуючими відповідні обставини документами (в т.ч. документами, що підтверджують родинні стосунки, документами, що підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право на спадщину).

При цьому, право ОСОБА_1 та інших членів сім`ї померлого пенсіонера, як його спадкоємців, на отриманння сум неодотриманих пенсіонером-спадкодавцем за життя пенсії не залежить від обставини здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувань коштів в рамках виконавчого провадження №53774356, з огляду на констатовану судом у справі №826/16867/18 хибність виконавчого документу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок