Справа № 134/32/21
Суддя: Лабай О. В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/32/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого - судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Баденюк О.І.

розглянувши в порядку спрощеного судового провадження в залі суду в смт. Крижопіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівський області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН № 3595985 від 25 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівський області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН № 3595985 від 25 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25 грудня 2020 року відносно нього, молодшим лейтенантом поліції інспектором 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Ковалем Любомиром Володимировичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАН №3595985, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , 25.12.2020 року о 02 годині 38 хвилин на автодорозі М11 Львів-Шегині 10 км 200 м, керував транспортним засобом марки SKODA SUPERB реєстраційний номер НОМЕР_1 на дорозі яка має дві і більше смуги руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот при цьому, коли права смуга була вільна та не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 г ПДР України.

З зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав.

З постановою він не погоджується, оскільки ст.126 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність особи за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), а обов`язок пред`явлення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється : відповідними підрозділами Національної поліції відповідно до п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » тільки при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожнього руху.

Враховуючи що жодного порушення правил дорожнього руху позивач не порушував та постановою даний факт не зафіксовано та не доведено належним чином, вимога відповідача пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була незаконною, а тому невиконання ним даної вимоги поліцейського було обґрунтованим, і не може ставитись у вину вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з положень ст.9 КУпАП, якою передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про незаконність вимоги щодо пред`явлення полісу, він вказував у своїх письмових поясненнях, які вимагав долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Проте, працівником УПП, яким розглядалася справа про адмінправопорушення, його письмові пояснення до матеріалів справи - не долучені.

Позивач стверджує, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а отже відсутні докази вчинення правопорушення в розумінні ст.ст.73,99 КАС України та не може бути визнано належним допустимим доказом.

Також позивач посилається, що відповідачем не вказано про порушення позивачем п. 11.5 ПДР України - на дорогах які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, а постанову серії ЕАН № 3595985 від 25 грудня 2020 року вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального чи процесуального права. Тому позивач просить скасувати постанову серії ЕАН № 3595985 від 25 грудня 2020 року інспектора 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Ковалем Любомиром Володимировичем, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

В судове засідання сторони не з`явились, просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечив та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві вказав, що 25.12.2020 року інспектором 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Ковалем Любомиром Володимировичем під час виконання службових обов`язків було виявлено як позивач о 02 годині 38 хвилин на автодорозі М11 Львів-Шегені 10 км 200 м, керував транспортним засобом марки SKODA SUPERB реєстраційний номер НОМЕР_1 на дорозі яка має дві і більше смуги руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот при цьому, коли права смуга була вільна чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП України та відповідно пункт правил 11.5 ПДР та не мав та не пред`явив для перевірки поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, при винесенні постанови, керуючись ст. 252 КУпАП оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувались на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, інспектор дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт вчинення порушення, що слугувало підставою для зупинки може бути недоведений. Дана позиція цілком узгоджується із правовою позицією викладеною в ухвалах Вищого адміністративного суду України №752/5243/17 від 03.10.2017, № 569/5832/17 від 02.11.2016. Аналогічна позиція викладена у Постановах Верховного суду № 545/1792/16-а від 03.04.2019.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи копію відповіді ГЦСІ ДПС України від 12.02.2021 року та копію страхового сертифіката PL/12/463003 виданий польською страховою компанією.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови ОСОБА_1 , 25.12.2020 року о 02 годині 38 хвилин М11 Львів-Шегені 10 км 200 м, керував транспортним засобом марки SKODA SUPERB реєстраційний номер НОМЕР_1 на дорозі яка має дві і більше смуги руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот при цьому, коли права смуга була вільна та не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 г ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до пп. «ґ» п. 2.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.20001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

21.1. З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

21.2. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

21.4. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Отже, наведеними вище нормами в імперативному порядку встановлено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі під час керування транспортним засобом та пред`являти для перевірки посадовим особам, визначеним законодавством, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, слід наголосити, що адміністративна відповідальність передбачена окремо як за відсутність страхового поліса, так і за його непред`явлення на вимогу уповноваженої особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з нормами ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, а саме при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, слід врахувати, що відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 258 КУпАП під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі передбаченого ст. 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 4 розділу І, п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.15 року № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 126 КУпАП. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В свою чергу, зазначені вище положення п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на думку суду, не слід тлумачити буквально, а саме, що органи Національної поліції можуть перевіряти наявність відповідного полісу (договору), зокрема, лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, оскільки вказаний Закон набув чинності 01.01.2005 року, коли у більшості справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху передбачалось складення протоколів, перелік яких пізніше був суттєво скорочений шляхом внесення відповідних змін до КУпАП, хоча суть самих правопорушень не була змінена. При цьому, суд наголошує, що обов`язковою та, водночас, достатньою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, в тому числі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких перевірка документів, опитування особи, зупинення транспортного засобу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

У своєму позові ОСОБА_1 визнав факт відмови пред`явити працівнику поліції страхового полісу, проте зазначив, що це було обґрунтовано безпідставною зупинкою працівниками поліції його автомобіля.

Суд враховує, факт відмови пред`явлення для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), що також не оспорюється позивачем та підтверджується матеріалами справи.

З позову слідує, що позивач погодився, що працівник патрульної служби у випадку порушення водієм правил дорожнього руху, мав підстави для зупинення його автомобіля для з`ясування всіх обставин справи, однак поліцейський не пред`явив відеозапис такого порушення, а тому безпідставно зупинив.

В той же час, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі, у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, провадження № К/9901/15804/18.

Також, окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт здійснення обгону у забороненому місці із перетином суцільної лінії не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення позивачем приписів ч.1 ст.126 КУпАП та не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що оскільки в даному випадку інспектор виявив факт вчинення позивачем порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, він як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження дійшов вірного висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доказів того, що на момент перевірки документів позивача відповідачем в нього був при собі чинний поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який позивач пред`явив на вимогу поліцейського, матеріали справи не містять.

За таких обставин доводи позивача про незаконність винесеної щодо нього постанови в справі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 241, 246, 250 КАС України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН № 3595985 від 25 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя: