Справа № 140/12437/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/12437/20 пров. № А/857/78/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 140/12437/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Мачульський В. В.,

час ухвалення рішення 02.11.2020 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення від 09 квітня 2019 року: №, яким позивачу збільшено податок на доходи фізичних осіб на 434 678,62 грн (з яких: 347 742,90 грн за податковим зобов`язанням, 86 935,72 грн за штрафними (фінансовими) санкціями); №, яким позивачу збільшено військовий збір на 36 223,23 грн (з яких: 28 978,58 грн за податковим зобов`язанням, 7 244,65 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 170,00 грн за неподання податкової декларації за майновий стан та доходи за 2016-2017 роки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення- рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 09 квітня 2019 року №, №, №.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не враховано того, що за результатами перевірки виявлено факти користування позивачем послугами ТОВ Нова Пошта і ТОВ Пост Фінанси у 2016-2017 роках для реалізації дитячих товарів (гігієнічні товари по догляду за дитиною), зокрема для їх поштових відправлень. Так за результатами опрацювання інформації, наданої вказаними товариствами, було установлено про отримання ОСОБА_1 доходу від реалізованих товарів у перевіреному періоді у загальній сумі 1 931 905,00грн. Однак у порушення статей 162, 163, 164, 179 ПК України позивач не подав до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016 - 2017 роки, податків із отриманого доходу не сплатив. На переконання відповідача отримана від ТОВ Нова Пошта і ТОВ Пост Фінанси інформація є податковою інформацією у розумінні статті 83 ПК України, а, отже, належним, достатнім і достовірним доказом отримання ОСОБА_1 доходів у 2016-2017 роках, яка підлягає оподаткуванню. Оскільки позивач на запит контролюючого органу не подав жодної інформації, платник податків не спростував доводів контролюючого органу під час перевірки, тому прийняті податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області вважає правомірними. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, і в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи апеляційної скарги, вважає правильними висновки суду першої інстанції. Зауважує, що акт перевірки не містить жодного посилання на первинні або інші документи, які б свідчили про те, що позивач здійснював торгівлю дитячими товарами (гігієнічні товари по догляду за дитиною) шляхом поштових відправлень і отримав в 2016-2017 pоках за це дохід у сумі 1 931 905,00 грн. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів отримання доходів позивачем у період з 2016 по 2017 роки перевіркою не встановлено, акт перевірки складений виключно на припущеннях, які не підтверджених документами первинного бухгалтерського обліку. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Шемчук Т. В. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Бурда Д. П. у судове засідання заперечив доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу №329 від 29 січня 2019 року, повідомлення №76 від 29 січня 2019 року ГУ ДФС у Волинській області із 07 лютого 2019 року тривалістю 5 робочих днів провело документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

За результатами цієї перевірки складено акт від 15 лютого 2019 року №2496/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 статті 163.1 статті 163, підпункту 164.3.1 пункту 164.3 статті 164, пунктів 179.1, 179.7 статті 179, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 347 742,90 грн., з яких: за 2016 рік 5 511,60 грн., за 2017 рік 342 231,30 грн.; заниження військового збору на загальну суму 28978,58 грн., з яких: за 2016 рік 459,30 грн., за 2017 рік 28 519,28 грн.; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179, підпункту 176.1 в статті 176 ПК України неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016-2017 роки.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 09 квітня 2019 року №, яким позивачу збільшено податок на доходи фізичних осіб на 434 678,62 грн (з яких: 347 742,90 грн за податковим зобов`язанням, 86 935,72 грн за штрафними (фінансовими) санкціями); №, яким позивачу збільшено військовий збір на 36 223,23 грн (з яких: 28 978,58 грн за податковим зобов`язанням, 7 244,65 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 170,00 грн за неподання податкової декларації за майновий стан та доходи за 2016-2017 роки (а.с.30-32).

Зі змісту розділу ІІІ вищевказаного акта перевірки вбачається, що висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на листі ДФС від 22 листопада 2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17, в якому зазначено про здійснення у 2016-2017 роках ОСОБА_1 торгівлі дитячими товарами (гігієнічні товари по догляду за дитиною) і використання при цьому послуг ТОВ Нова Пошта, ТОВ Пост Фінанси. Із відомостей, наданих вказаними товариствами, контролюючий орган дійшов висновку, що сума отриманого позивачем доходу за відправлені у 2016-2017 роках становить 1 931 905,00 грн. (з яких: 30 620,00 грн - у 2016 році, 1 901 285,00 грн - у 2017 році).

У зв`язку із цим на підставі статей 162-164 ПК України, а також враховуючи, що базою оподаткування є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований, виплачений, наданий на користь платника податку протягом звітного податкового періоду, контролюючий орган із застосуванням ставок у розмірі 15%, 18% нарахував позивачу податок на доходи фізичних осіб за перевірений період у загальній сумі 347 742,90 грн., військовий збір у загальній сумі 28 978,58 грн. Крім того, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення податкового законодавства.

Таким чином, підставою для визначення бази оподаткування за 2016-2017 року стала наявна у контролюючого органу інформація, отримана від ТОВ Нова Пошта та ТОВ Пост Фінанси.

Не погоджуючись із вказаними висновками контролюючого органу, позивач звернувся в суд із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах будь-які документальні підтвердження щодо сум грошових переказів, і, як наслідок, отримання позивачем доходу за 2016-2017 роки в сумі 1 931 905,00 грн, у матеріалах справи відсутні, отже, під час проведення перевірки контролюючий орган не встановлював фактів наявності документів первинного бухгалтерського обліку щодо предмета перевірки, не досліджував таких документів, а його висновки ґрунтуються лише на податковій інформації, тому контролюючий орган дійшов передчасного висновку про обчислення бази оподаткування, не доведено обов`язку позивача подавати декларацію по отримані доходи, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення- рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.2 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп.78.1.1, 78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

За приписами п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами (стаття 16 Закону України Про інформацію).

Згідно з вимогами ПК України для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 (далі - Порядок 727).

Так, відповідно до п.2 розділу І Порядку № 727 акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

П.3 Розділу II Порядку № 727 передбачає, що Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.5 Розділу II Порядку № 727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до вимог п.4 розділу III Порядку № 727 описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що за результатами податкової перевірки контролюючий орган складає акт (службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації), який повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень, зокрема норм податкового, валютного та іншого законодавства із обов`язковим посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Разом з тим, акт перевірки від 15 лютого 2019 року не містить жодного покликання на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача та можуть підтвердити наявність виявлених порушень.

Так, як встановлено судом, ГУ ДФС у Волинській області провело документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт від 15 лютого 2019 року. Вказаний вид перевірки передбачає дослідження і аналіз наявних у контролюючого органу документів, однак відповідач не заперечив того факту, що крім наданої інформації ТОВ Нова Пошта та ТОВ Пост Фінанси іншими доказами не володіє, документів первинного бухгалтерського обліку для проведення перевірки він не здобував та не опрацьовував.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що покликання відповідача лише на податкову інформацію, як на джерело фактичних обставин щодо виявлених під час перевірки порушень, наведеними нормами не допускається, оскільки така інформація може лише додатково підтверджувати наявність зазначених фактів, а не встановлювати їх.

Покликання відповідача на те, що контролюючий орган направляв запит позивачу для надання відповідних документів колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як вбачається з матеріалів справи, такого позивач не отримував.

Пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України передбачає, що платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Як визначено ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Згідно з п.49.2. ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п.179.1. ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (із змінами і доповненнями) (далі - Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Згідно із абз.3 ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Абз.5 ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачає, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до абз.11 ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом частин першої, другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз вказаних норм свідчить про те, що з метою здійснення та за результатами господарської діяльності суб`єкт господарювання оформляє документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо), які мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з тим, у спірних правовідносинах на підтвердження факту здійснення господарських операцій позивачем відповідач виходив лише з інформації отриманої від ТОВ Нова Пошта та ТОВ Пост Фінанси, однак у такій не міститися характеру таких операцій, розміру доходу, отриманого за результатами таких операцій, тобто будь-які документальні підтвердження щодо сум грошових переказів, і, як наслідок, отримання позивачем доходу за 2016-2017 роки в сумі 1 931 905,00 грн., у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, як правильно встановлено судом, під час проведення перевірки контролюючий орган не встановлював фактів наявності документів первинного бухгалтерського обліку щодо предмета перевірки, не досліджував таких документів, а його висновки ґрунтуються лише на податкові інформації.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що будь-які документальні підтвердження щодо сум грошових переказів, і, як наслідок, отримання позивачем доходу за 2016-2017 роки в сумі 1 931 905,00 грн., у матеріалах справи відсутні, отже, під час проведення перевірки контролюючий орган не встановлював фактів наявності документів первинного бухгалтерського обліку щодо предмета перевірки, не досліджував таких документів, а його висновки ґрунтуються лише на податковій інформації, тому контролюючий орган дійшов передчасного висновку про обчислення бази оподаткування, не доведено обов`язку позивача подавати декларацію по отримані доходи, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення- рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 140/12437/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 09 березня 2021 року.