Справа № 140/3101/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3101/19 пров. № А/857/14710/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року (прийняте у м. Луцьку суддею Смокович В.І.; складене у повному обсязі 07.08.2020) в справі № 140/3101/19 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Фенікс» (далі - ПСП «Фенікс», Підприємство) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) № від 08 липня 2019 року, яким Підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 25 376 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 12 688 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що висновки камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток ПСП «Фенікс» за І квартал 2019 р., про порушення Підприємством вимог підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (далі ПК України), з урахуванням результатів камеральної перевірки за 2018 рік, а саме: в декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2019 р. (рядок 03) занижено різниці, які виникають відповідно до ПК України на 158 870 грн (2155-(-156715)), відповідно занижено об`єкт оподаткування (рядок 04) на 158 870 грн (140978-)-17892) та занижено податкові зобов`язання з податку на прибуток, що підлягають сплаті до бюджету, на суму 25 376 грн, є необґрунтованими і безпідставними, оскільки норми чинного законодавства не встановлюють заборони на зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів за умови, що платником дотримано строк у 1095 днів і такі збитки виникли при перебуванні на загальній системі оподаткування. А відтак є протиправним та підлягає скасуванню прийняте на підставі цих висновків оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Також ДФС України розглянула з порушенням строків, визначених пунктом 56.8 статті 56 ПК України, скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення, що має наслідком визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з дня, наступного за днем закінчення зазначених строків.

Ухвалою суду першої інстанції від 28 липня 2020 р. у цій справі проведено заміну первинного відповідача ГУ ДФС у Волинській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року позов задоволено. Також стягнуто на користь ПСП «Фенікс» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 1921 грн та 3 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Волинській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права; висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи; а обставини справи досліджені судом неповно та необ`єктивно. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги, з покликанням на підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пункт 297.1 статті 297, підпункт «а» пункту 137.5 статті 137 ПК України, обґрунтовує тим, що висновки суду про те, що перебування позивача протягом 2017 року на спрощеній системі оподаткування з подальшим переходом на загальну систему оподаткування у 2018 році не може впливати на право Підприємства щодо зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів, є помилковими, як і те, що основною вимогою щодо реалізації права платника податку на врахування збитків минулих періодів і, відповідно, зменшення фінансового результату оподаткування, є дотримання строку у 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання декларації за період, у якому допущено помилку.

З урахуванням результатів камеральної перевірки за 2018 рік у декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2019 року (рядок 03) позивачем занижено різниці, які виникають відповідно до ПК України та об`єкт оподаткування податком на прибуток на 158 870 грн та відповідно податкові зобов`язання з податку на прибуток, що підлягають сплаті до бюджету, на 25 376 грн. Перевіркою встановлено порушення скаржником вимог підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України - занижено об`єкт оподаткування на 158 870 грн та відповідно занижено податкові зобов`язання з податку на прибуток на 25 376 грн.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення повинно бути законним та обгрунтованим. В той же час, судом порушено основні принципи адміністративного судочинства (стаття 9 КАС України), зокрема змагальність: суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, як заперечує їх обгрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у Волинській області 06 червня 2019 року провело камеральну перевірку даних, задекларованих ПСП «Фенікс» у податковій звітності з податку на прибуток за І квартал 2019 року, за результатами чого склало акт від того ж числа за № 11820/03-20-51-12/05383900 (далі - Акт перевірки; а.с. 10 - 14).

За висновками Акта перевірки Підприємством порушено приписи підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пункту 102.1 статті 102 ПК України, з урахуванням результатів камеральної перевірки за 2018 року, а саме: в декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2019 року (рядок 03) занижено різниці, які виникають відповідно до ПК України на 158 870 грн (2155-(-156715)), відповідно занижено об`єкт оподаткування (рядок 04) на 158 870 грн (140978-)-17892) та занижено податкові зобов`язання з податку на прибуток, що підлягають сплаті до бюджету, на суму 25 376 грн.

Висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що Підприємство протиправно занизило об`єкт оподаткування на 158 870 грн та відповідно занизило податкові зобов`язання з податку на прибуток на 25 376 грн у зв`язку з переходом у 2018 році зі спрощеної систем оподаткування на загальну.

На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № від 08 липня 2019 року, яким збільшило Підприємству суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 38 064 грн (з яких: 25 376 - за податковим зобов`язанням та 12 688 грн - за штрафними санкціями) (а.с. 16 - 17).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПСП «Фенікс» оскаржило його до суду.

У ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено таке.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПК України.

А відповідно до підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Наказом Міністерства фінансів України № 897 від 20.10.2015 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.04.2017 № 467; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1415/27860) затверджено форму Податкової декларації з податку на прибуток (з додатками), відповідно до якої у податковій декларації з податку на прибуток підприємств, різниці, які виникають відповідно до ПК України (+, -) відображаються у графі код рядка 03 РІ.

Зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років відображається у рядку 3.2.4 додатка РІ до рядка 03 РІ Декларації «Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу III Податкового кодексу України)».

При визначенні різниці, що зменшує фінансовий результат до оподаткування, враховуються збитки, що склалися станом на 1 січня звітного року, та відображені у рядку 04 декларації з податку на прибуток підприємств за попередній рік.

У разі якщо платник податку у звітному періоді різницю не відобразив, то він має скористатися правом для виправлення такої помилки в уточнюючому розрахунку або у звітній декларації відповідно до вимог статті 50 ПК України не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання декларації за період, у якому допущено помилку.

Встановлено, що Підприємство зареєстроване як суб`єкт господарювання 03 квітня 1992 року; до 2017 року воно перебувало на загальній системі оподаткування.

При поданні податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік у рядку 01 Підприємство задекларувало дохід від будь-якої діяльності в розмірі 2 056 594 грн.

А згідно фінансового звіту за 2016 рік (рядок 1420) у бухгалтерському обліку позивача рахувався непокритий збиток в розмірі 636,40 грн. Такий збиток не було відображено у податковій декларації за 2016 рік, про що свідчать дані рядків 02 - 06 декларації.

З 01 січня 2017 року воно перейшло на спрощену систему оподаткування та стало платником єдиного податку 4 групи, тому в силу приписів норм податкового законодавства, не мало права на зменшення фінансового результат до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів.

З 01 січня 2018 року Підприємство знову перейшло на загальну систему оподаткування.

Тому в 2018 році, після переходу на загальну систему оподаткування, Підприємство подало податкову декларацію з податку на прибуток за 2018 рік та уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань за звітний період - 2016 рік. В рядку 03 РІ декларації вказано збиток в сумі 626 605 грн, який було розраховано згідно з даними фінансового звіту за 2016 рік (рядок 1420) за мінусом завищеної суми витрат у розмірі 9833 грн. При цьому, об`єкт оподаткування має від`ємне значення - 158 870 грн.

Тобто, під час перебування на спрощеній системі оподаткування Підприємство не було платником податку на прибуток, відтак не мало можливості врахувати у податковій звітності збитки минулих періодів, які виникли під час перебування на загальній системі оподаткування. Таке право у нього виникло лише після повернення на загальну систему оподаткування, тобто з 01 січня 2018 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, суд першої інстанції мотивував його тим, що перебування Підприємства протягом 2017 року на спрощеній системі оподаткування з подальшим переходом на загальну систему оподаткування у 2018 році, не може впливати на його право щодо зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів.

Основною вимогою, щодо реалізації права платника податку на врахування збитків минулих періодів і, відповідно, зменшення фінансового результату до оподаткування, є дотримання строку у 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання декларації за період, у якому допущено помилку. Такий строк Підприємством дотримано, а інших обмежень податковим законодавством судом не встановлено.

Відтак, висновок податкового органу щодо втрати права на врахування збитків минулих періодів при визначенні об`єкта оподаткування, в зв`язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування, не грунтується на положеннях ПК України.

Платник податку самостійно вирішує: виправити таку помилку шляхом подання уточнюючого розрахунку чи шляхом проведення виправлення у поточній декларації.

Оскільки перенесення збитків минулих років зменшує об`єкт оподаткування податком на прибуток наступного звітного періоду та не призводить до заниження податкового зобов`язання, штрафні санкції не застосовуються.

Тобто, норми податкового законодавства не встановлюють заборони на зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування (збитків) минулих податкових періодів, в т.ч. при переході з одної системи оподаткування на іншу, за умови, що платником дотримано строк у 1095 днів і такі збитки виникли при перебуванні на загальній системі оподаткування.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Тобто, від`ємне значення об`єкту оподаткування зараховується до складу різниць наростаючим підсумком.

Для визначення різниці, що зменшує фінансовий результат до оподаткування, враховуються податкові збитки, що склалися станом на 1 січня звітного року та відображені у рядку 04 Декларації з податку на прибуток підприємств за попередній рік.

У декларації з податку на прибуток за І квартал 2019 року позивач відобразив різниці (рядок 03 РІ) в розмірі - 156 715 грн, що і були розраховані шляхом добутку від`ємного значення об`єкту оподаткування за 2018 рік та різниці між сумою нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.1 ПК України та сумою нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 ПК України; тобто, об`єкт оподаткування за І квартал 2019 року мав від`ємне значення - 17 892 грн (а.с. 23 - 62).

При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує й те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суд від 06 грудня 2019 року у справі № 140/3000/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08 травня 2019 року № визнано скасованим з дня, наступного за останнім днем строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, встановленого пунктом 56.9 статті 56 ПК України, а саме: з 26 липня 2019 року (а.с. 124 - 127).

Враховуючи те, що висновки камеральної перевірки податкової декларації Підприємства за 2018 рік визнані неправомірними, а нараховані на їх підставі податкові зобов`язання є скасованими, а також те, що згідно із чинним законодавством від`ємне значення об`єкта оподаткування зараховується до складу різниць у податкових деклараціях наростаючим підсумком, позивач правомірно здійснив коригування (зменшення) фінансового результату до оподаткування на спірну суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та визначив фінансовий результат до оподаткування в податковій декларації за 1-й квартал 2019 року.

Що стосується доводів апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції на те, що перебування позивача протягом 2017 на спрощеній системі оподаткування з подальшим переходом на загальну систему оподаткування у 2018 році не може впливати на право підприємства щодо зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів, спростовується вище зазначеним, в т.ч. й висновками судів у справі № 140/3000/19, та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

А щодо його покликань на те, що судом порушено основні принципи адміністративного судочинства (стаття 9 КАС України), зокрема змагальність, а саме: суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, як заперечує їх обгрунтованість, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А відповідно до частини другої цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, саме відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до цих приписів зобов`язаний надати докази на підтвердження правомірності своїх дій та рішень; а щод позивача такий обов`язок законодавством не встановлений.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Враховуючи приписи статтей 134, 139 КАС України, задоволення позову на користь позивача, наявні у справі докази, суд першої інстанції правомірно стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області на користь позивача 1921 грн судового збору та, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року в адміністративній справі № 140/3101/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 05 березня 2021 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду