Справа № 540/3804/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3804/20
10 год. 15 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Ковальчук І.М., представника відповідача Усатенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області () направити до Бериславського РС Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В позові зазначено, що ОСОБА_1 1969 р.н., уродж. Вірменії, проживав на території України з 1990 року, є громадянином України, набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України", має відповідний документ - паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, до цього паспорту мав інші паспорти громадянина України, які внаслідок пошкодження та втрати були замінені. Отримавши паспорт громадянина України позивач добросовісно тривалий час, вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України. При цьому, позивачу видано також паспорт громадянина України для виїзду за кордон та він неодноразово перетинав державний кордон України, жодних зауважень з боку Державної міграційної служби висловлено не було. Позивач вказує на те, що належних підстав для визнання його паспортів недійсними у відповідача не було. Фактично відповідачем прийнято рішення про припинення громадянства України позивача. Разом з тим, позивач вважає, що набув громадянства України правомірно, ніяких фальшивих або підроблених документів для оформлення громадянства не подавав. Згідно ст. 21 Закону України "Про громадянство України" №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Жодних інших підстав, які б давали можливість суб`єкту владних повноважень скасувати його належність до громадянства України Законом України "Про громадянство України"№2235-111 не передбачено. Тобто, скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту обману, подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, але у висновку № 222/2019 таких фактів не наведено.

Ухвалою від 02.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.12.2020, витребувані додаткові документи.

22.12.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатком, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує на те, що питання документування паспортом громадянина України, контроль за дотриманням законодавства під час документування паспортом громадянина України, вилучення належить до повноважень ДМС та її територіальних органів. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Оформлення органами ДМС паспорта громадянина України замість втраченого або викраденого відбувається за певною процедурою, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення. Вказані вимоги під час оформлення паспорта громадянина України № НОМЕР_2 від 06.08.2018, не були дотримані. Внесення персональних даних ОСОБА_1 вперше до Реєстру здійснено 26.06.2018 працівниками Бериславського РС УДМС при оформленні паспорта громадянина України № 002163110 від 06.08.2018, необхідні документи для видачі паспорта взамін втраченого були надані не в повному обсязі. В ході додаткової перевірки щодо факту документування ОСОБА_1 попереднім паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 встановлено, що вказаний паспорт оформлено Бериславським РС УДМС України в Херсонські області у зв`язку з непридатністю до користування попереднього паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області від 11.02.2002. Відповідачем було виявлено, що відповідно до висновку службової перевірки щодо законності видачі паспортів громадянина України, затвердженого УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 від 11.02.2002, виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я ОСОБА_1 , визнано таким, що оформлений та виданий безпідставно з порушенням вимог законодавства України, зокрема, Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 № 316 (в редакції, що була чинна на 2002 рік). Відповідач звертає увагу суду на те, що прийняттю висновку УДМС України в Херсонській області № 222 від 27.08.2019 слугував висновок УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006, яким паспорт серії НОМЕР_4 від 11.02.2002 визнано таким, що оформлений та виданий з порушенням вимог законодавства України, на підставі якого ОСОБА_1 в подальшому документувався паспортами громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 та серії № 002163110 від 06.08.2018, які також оформлені з порушенням вимог законодавства України. У відповідності до вимог пункту 108 Порядку № 302 паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.

Також відповідач зазначає, що підставою оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області від 11.02.2002, слугував паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 від 17.05.1996, виданого Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області. Проте, за наявними обліками Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 видано 30.03.1998 Селидівським МВ УМВС України в Донецькі області на ім`я іншої особи, 1932 року народження. Відповідно до книги надходження - витрачення бланків паспортів громадянина України ГУ ДМС України в Донецькі області, бланк паспорта серії НОМЕР_5 розподілявся 12.03.1998 до Селедівського МВ УМВС України в Донецькій області, що також спростовує факт оформлення Красноармійським РВ УМВС в Донецькій області в 17.05.1996 паспорта громадянина України на Ім`я ОСОБА_1 . За обліками Державної міграційної служби України ОСОБА_1 серед осіб, які набули громадянство в порядку передбаченому законами України та міжнародними договорами не значиться, процедура встановлення належності до громадянства, що передбачена Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, не здійснювалася. Також відсутні відомості щодо документування ОСОБА_1 посвідкою на постійне/тимчасове проживання, отримання дозволу на імміграцію в Україну, виїзду на постій місце проживання за кордон. Водночас в УДМС України в Херсонській області перебувають матеріали судової цивільної справи №647/1081/17 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, з метою подальшого набуття громадянства України. У поданій до суду заяві від 21.05,2017, ОСОБА_1 особисто зазначає, що в нього виникло багато проблем з документами оскільки своєчасно не оформив громадянство України та рішення суду про встановлення факту постійною проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства України. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 01.08.2017 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відкладено підготовче засідання на 18.01.2021.

В судове засідання 18.01.2021 представник позивача не прибув, подавши заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справі.

Представник відповідача подав заяву про розгляд питання про відкладення розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 18.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 15.02.2021 та витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою суду від 15.02.2021, за участі представників сторін, закрито підготовче засідання, та призначено розгляд справи по суті на 24.02.2021.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 24.02.2021.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , уродженець Республіки Вірменія, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 06.08.2018, виданого органом 6515, проживає в смт. Козацьке Бериславського району Херсонської області. До цього паспорту позивач мав інші паспорти громадянина України, які були замінені внаслідок пошкодження або втрати.

У вересні 2020 року позивач випадково дізнався про недійсність його паспорту, 08.10.2020 його представником (адвокатом) був надісланий адвокатський запит на адресу УДМС України в Херсонській області, на який 19.10.2020 надійшла відповідь від УДМС України в Херсонській області про те, що згідно з висновком службової перевірки від 27.08.2019 за №222/2019, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 визнано такими, що видані в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вони є недійсними, паспорт № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, відповідну інформацію внесено до ІП "ФМ Недійсні документи" ЄІ АС УМП ДМС України. Одночасно позивач отримав копію висновку.

Згідно з висновком за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на імя ОСОБА_1 , складеним головним спеціалістом ВПГПРЕ УДМС України в Херсонській області Яковенко О., погодженим з начальником УДМС України в Херсонській області та затвердженим Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 27.08.2019, підставою для проведення перевірки підстав оформлення позивачем паспортів громадянина України стало звернення його жінки ОСОБА_2 щодо обміну посвідки на постійне проживання. Було виявлено, що діючий паспорт він отримав у зв`язку з втратою попереднього паспорту серії НОМЕР_1 від 26.02.2013, виданого Бериславським РС УДМС України в Херсонській області. При цьому було встановлено неналежне внесення посадовою особою Бериславського РВ УДМС в інформаційну підсистему "Оформлення документів, що підтверджують громадянство України" документів в сканованому вигляді (внесено неповний пакет документів). Паспорт серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 був оформлений в свою чергу на підставі звернення позивача із заявою про обмін через непридатність до користування попереднього паспорту серії НОМЕР_6 , виданого Каменським РВ УМВС України в Черкаській області від 11.02.2005, що підтверджується записом в книзі обліку надходження і витрачання бланків паспортів за 2013 рік. У висновку за №222/2019 є посилання на інший висновок службової перевірки щодо законності видачі паспортів громадянина України, затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 про те, що паспорт серії НОМЕР_6 від 11.02.005 виданий позивачу , оформлений з порушенням законодавства України, Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 № 316. У висновку також зазначено, що за обліками УДМС ОСОБА_1 серед осіб, які набули громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України, не значиться, відомості щодо документування посвідкою на постійне/тимчасове проживання, отримання дозволу на імміграцію в Україну відсутні. Факти порушення законодавства при отриманні паспорта громадянина України стали можливими в результаті недбалого виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 , у зв`язку з чим остання підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності, однак у 2018 році була звільнена.

Не погодившись із висновком службової перевірки від 27.08.2019 за №222/2019, позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки визнання недійсним та вилучення у нього паспорту громадянина України порушує його права, позбавляє його громадянства України та тягне за собою невизначений статус подальшого перебування на території України.

Вирішуючи правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, суд враховує наступні обставини справи та приписи законодавства.

Згідно вимог ст. 4 Конституції України В Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ № 360 від 20 серпня 2014 року (далі - Положення), Державна міграційна служба України (далі - ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пункту 4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства, здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках. Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 року № 658 "Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби" визначено УДМС України в Херсонській області як територіальний орган ДМС України.

Таким чином, питання документування паспортом громадянина України, контроль за дотриманням законодавства під час документування паспортом громадянина України належить до повноважень ДМС та її територіальних органів.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначались Законом України "Про громадянство України" від 08.10.1991 № 1636-XII (далі Закон № 1636-XII), який втратив чинність 01.03.2001, діючим Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 року (далі Закону №2235-ІІІ).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України, від 08.10.1991 № 1636-XII "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках, а громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Стаття 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно зі статтею 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 5 Закону №2235-ІІІ відносить до документів, що підтверджують громадянство України , зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII, в редакції Постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 року №3423-XII, із змінами на час складення висновку перевірки:

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України;

- документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Цей документ виготовляється і оформляється відповідно до положень, що затверджуються Кабінетом Міністрів України на підставі рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IKAO, Doc. N 9303).

Судом з`ясовано, що на момент видачі ОСОБА_4 паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 від 11.02.2005 (як вказано у висновку відповідача) або паспорта НОМЕР_4 від 11.02.2002 (як вказано у висновку службової перевірки щодо законності видачі паспортів громадянина України , затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006) чинною була Інструкція щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджена наказом МВС України від 17 серпня 1994 р. №316 (втратила чинність 18.07.2006), відповідно до пункту 8 якої, громадянами для одержання й обміну паспортів, крім документів, передбачених пунктами 6 та 7 цієї Інструкції, подаються також - заява форми N 1 (додаток N 1) і дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Також, судом установлено, що на момент отримання позивачем паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 внаслідок втрати попереднього, чинним був Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України від 13.04.2012 №320, згідно із п.п.6.1, 6.2, 6.3,6.8 якого для оформлення паспорта замість утраченого або викраденого особа подає: заяву про втрату або викрадення паспорта , заяву; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита; документи, на підставі яких у паспорті проставляються відмітки, визначені в пункті 2.3 розділу ІІ цього Порядку (пред`являє за наявності); копію постанови про порушення або відмову в порушенні кримінальної справи за заявою особи до органів внутрішніх справ про викрадення паспорта (пред`являє за наявності). Заява про втрату паспорта реєструється в Журналі реєстрації заяв про втрату або викрадення паспорта , після чого посадовою особою територіального підрозділу заводиться справа про втрату або викрадення паспорта , до якої долучаються подані документи та матеріали перевірки. Працівником територіального підрозділу здійснюється перевірка особи за реєстраційними обліками. Якщо втрачений паспорт був отриманий у територіальному підрозділі, до якого подано заяву про втрату паспорта, здійснюється звірка даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу попереднього паспорта. Після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта працівником територіального підрозділу складається висновок за заявою про втрату паспорта , який затверджується керівником цього підрозділу. У цьому висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта. Якщо в результаті проведених перевірок буде встановлено, що особа, яка заявила про втрату паспорта, є особою без громадянства, їй видається довідка.

Пунктом 23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII, передбачено, що забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до п.108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, зокрема, в разі оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.

З матеріалів справи убачається, що в основу спірного висновку управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №222/2019 від 27.01.2019 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ліг висновок, затверджений начальником УМВС України в Черкаській області полковником міліції Каплій М.В. 05.04.2006р., відповідно до якого документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 від 11.02.2005 стало можливим з причин низьких моральних якостей колишніх працівників паспортного підрозділу.

Разом з тим, у вказаному висновку 2006 року зазначений зовсім інший паспорт громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 11.02.2002, який навіть не згадується в оскаржуваному висновку . Суд вважає, що відповідачем допущена описка, в дійсності позивач мав на увазі паспорт з реквізитами серія НОМЕР_4 від 11.02.2002, який згадується у висновку УМВС України в Черкаській області, оскільки саме такі реквізити в копії заяви про видачу паспорта. В цій же заяві вказаний попередній паспорт позивача серія НОМЕР_5 від 17.05.1996. Разом з тим, у висновку, який оскаржує позивач, не досліджуються обставини оформлення паспорту за реквізитами НОМЕР_5, відомості, які відповідач вказує у відзиві на позовну заяву, були встановлені вже після складання висновку №222/2019, про свідчить листування з органами міграційної служби Донецької області. Тому такі відомості також повинні бути перевірені на їх відповідність фактичним обставинам.

Водночас, суд вважає необґрунтованою наведену у спірному висновку управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №222/2019 від 27.01.2019 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , підставу для визнання недійсним, вилучення, анулювання та знищення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області від 26.02.2013 та паспорту громадянина України № НОМЕР_2 від 06.08.2018, орган видачі 6515, оскільки вказане жодним чином не свідчить про вчинення позивачем будь-яких протиправних дій з метою незаконного документування паспортом громадянина України.

До того ж, суб`єктом владних повноважень, на виконання приписів ч.2 ст.77 КАС України до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження реалізації висновку, затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області полковником міліції Каплій М.В. 05.04.2006.

На думку суду, правовою підставою для визнання паспорта громадянина України недійним є його оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України, що має бути установлено в ході службової перевірки шляхом здійснення повного та всебічного дослідження всіх обставин набуття особою громадянства України та документування її відповідним паспортом.

Натомість, оскаржуваний висновок управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №27.08.2019 №222/2019 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ґрунтується на формальних підставах визнання недійсним, вилучення, анулювання та знищення паспорта громадянина України, припущеннях фахівців органу міграційної служби, без урахування суспільної необхідності прийняття такого рішення, права ОСОБА_1 на сім`ю, роботу, соціальні зв`язки. Суб`єктом владних повноважень порушено вимоги щодо своєчасності реагування на можливі процедурні порушення, з огляду на те, що паспорт громадянина України ОСОБА_4 видано у 2002 році, тоді як висновок про порушення складено лише у 2019 році.

Відповідно до статті 15 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на громадянство, ніхто не може бути безпідставно позбавлений громадянства.

Положеннями ст.17 Закону №2235-ІІІ передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Підстави для виходу з громадянства України наведені у ст.18 цього Закону, при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України. Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону №2235-III. Зокрема, за приписами п.2 ч.1 п.2 ст.19 Закону №2235-ІІІ підставою для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Згідно з п.п. 5, 8 ч.1 ст.24 зазначеного Закону (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст.21 цього Закону; вилучення у осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасоване рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Стаття 21 Закону №2235-ІІІ містить вичерпний перелік підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Так, відповідно до цієї статті, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Отже, скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.03.2020 року у справі №826/15115/17, провадження №К/9901/61832/18: "Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону №2235-ІІІ є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України".

ОСОБА_1 стверджує, що постійно проживає в Україні з лютого 1990 року, приїхавши в с. Веселе Бериславського району Херсонської області, де мешкає і на сьогодні. Даний факт відповідачем не спростований.

Висновок службової перевірки законності видачі паспортів громадянина України, в тому числі ОСОБА_1 , затверджений начальником УМВС України в Черкаськійобласті 05.04.2006, незавірена копія якого надана суду, свідчить про те, що " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Айнтап Масиського району Вірменії, документований 11.02.2002 паспортом громадянина України за № НОМЕР_7 . Далі вказано, що виписка і видача зазначеним особам паспортів громадянина України була проведена відділенням ГІРФО Камянського РВ з грубими порушеннями Закону України "Про громадянства України" та наказу МВС України від 17.08.1994 № 316 "Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України". Перевіркою виявлено також грубі порушення наказу МВС від 17.03.2003 № 254. З виїздом по приватних адресах, за якими на момент документування були зареєстровані особи, будь яких відомостей щодо реєстрації цих осіб не встановлено. В ході бесід та пред`явлення фотокарток громадяни, що проживають у власних будинках, чи їх сусіди, заперечували без виключення факти проживання та реєстрації перевіряємих осіб.

Встановлення факту безпідставної видачі позивачу паспорта громадянина України є по суті встановленням факту необґрунтованого прийняття рішення про набуття громадянства України, оскільки набуття громадянства в деяких випадках, зокрема, на підставі ч. 1 ст. 8 Закону №2235-III, здійснюється за спрощеною процедурою і не потребує прийняття окремого рішення про прийняття до громадянства України. Відповідно, встановленням факту необґрунтованого прийняття рішення про набуття громадянства України потребує виконання передбаченої ст. 21 Закону №2235-III та п. 96, 97 Порядку №215/2001 процедури. Прийняття рішення про визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України за таких обставин можливе лише як виконання попередньо прийнятого рішення про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, що зроблено не було.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження обставин, які могли б бути розцінені судом як свідоме подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, також немає. Відповідач не довів, які саме документи подавав позивач при отриманні паспорту в 2002 році, або раніше. У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Результати службового розслідування могли стати підставою для ініціювання питання про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, а не про визнання недійсним (анульованим) бланку паспорту громадянина України. Висновок ГІРФО УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 не був задіяний своєчасно для скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, тому використання даного висновку через багато років є неправомірним, до того ж позивач не був обізнаний з даним висновком та не мав можливості його оскаржити.

Відповідно, згідно вказаних положень законодавства, враховуючи обставини справи, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України позивача є похідним або від факту припинення громадянства України або від встановлення факту оформлення його з порушенням вимог законодавства. Оскільки рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України щодо позивача відсутнє, що не заперечує і відповідач, а факт оформлення паспорту з порушенням вимог законодавства не доведений, це виключає можливість визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України як похідне рішення. Доказів того, що для оформлення набуття громадянства позивач подавав свідомо фальшиві довідки, документи , в тому числі обвинувального вироку чи вироків суду відносно позивача, або особи, яка складала такі довідки або документи, яким би була встановлена вина у службовому підробленні та поданні свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для визнання паспортів України недійсними.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 звертався до Бериславського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, з метою подальшого набуття громадянства України, суд не приймає до уваги, оскільки відсутнє будь-яке рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення обставини громадянства позивача. Ухвала про залишення заяви без розгляду через неявку в судове засідання позивача не є таким преюдиційним рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Водночас суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів у розумінні ст. 76 КАС України на підтвердження факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, таких, наприклад, як вирок суду за ст. 358 Кримінального кодексу України, обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

За правилами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (справа "Лелас проти Хорватії").

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію "необхідності у демократичному суспільстві". Так, за практикою Суду при визначенні питання "необхідності у демократичному суспільстві" держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справа "Рисовський проти України від 20.10.2011 року) потреба виправити минулу помилку органа виконавчої влади чи органа місцевого самоврядування не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірний висновок службової перевірки та визнаючи паспорти недійсними, не дотримався одного з елементів критерію "необхідності у демократичному суспільстві", а саме: принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Суд при розгляді справи враховує, що позивач неодноразово міняв паспорт громадянина України, отримував закордонні паспорта громадянина України, та протягом більше 20 років добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідач, приймаючи службовий висновок про вилучення та анулювання паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_1 , мав би також виходити з правових та фактичних наслідків таких дій, а тому був повинен обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю, роботу, соціальні зв`язки.

Своїм рішенням № 7-рп/2009 від 16.04.2009 Конституційний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Виходячи з цього, суд вважає неприпустимим вчинення будь-яких дій та прийняття рішень органом державної влади, які погіршують становище громадян на підставі лише виявленого у минулому порушення процедурних норм, а тим паче у випадку, коли таке порушення сталось з вини посадових осіб цього органу влади.

Таким чином, проаналізувавши обставини, які покладено в основу висновку № 222/2019, суд дійшов висновку про те, що жодна з зазначених обставин не могла бути підставою для прийняття рішення про недійсність паспортів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуване рішення не відповідає жодному з критеріїв, перелічених вище. Суд вважає, що оскаржуваний висновок прийнятий відповідачем з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, при прийняті рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України та видачі паспорту тим самим підтверджено правильність надання позивачем необхідних документів, доказів порушення закону позивачем з метою отримання громадянства України відповідачем не встановлено та до суду не надано; позивач мешкає в Україні з 1990 року, тоді як рішення про позбавлення паспорту тільки в 2019 році, також свідчить про необ`єктивність відповідача (несвоєчасність прийнятого рішення).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №222/201996 від 27..08.2019 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ..

Щодо заявленою позовної вимоги щодо зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області направити до Бериславського РС Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222/2019 від 27.08.2019 , суд зазначає наступне. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивач паспорт громадянина України не здавав до органів ДМС , разом з тим в інформаційних базах даних відповідача цей паспорт обліковується як недійсний, що створює перешкоди у його використанні.

Дискреційність повноважень органів виконавчої влади не означає заборону суду скасовувати рішення суб`єктів владних повноважень, вони лише означають свободу органу виконавчої влади діяти на власний розсуд, однак в межах закону. Межами закону, які не має права переходити орган виконавчої влади, приймаючи рішення, є вимоги визначені частиною 2 статті 2 КАС України.

Таке розуміння повноважень суду щодо дискреційних повноважень органів виконавчої влади закріплено також у постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року (справа №820/4260/17), де цей Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Суд вважає, що достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222/2019 від 27.08.2019 службової перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 та зобов`язання виключити інформацію про недійсність паспорту з підсистеми Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами "Недійсні документи", повідомити інформацію Бериславському сектору УДМС України в Херсонській області.

Вимог про відшкодування судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222/2019 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області () направити до Бериславського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 222/2019 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданого Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 березня 2021 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 102070000