Справа № 489/5681/20
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/5681/20
Провадження №2-а/489/28/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду Ленінського районного суду м.Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання дії неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними дії поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Херсонській області Гука Юрія Валерійовича щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 408174 від 05 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління національної поліції в Херсонській області вчинити дії з вилучення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 408174 від 05 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 з усіх матеріалів та баз даних. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05.11.2020 о 18.00 год. на трасі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, біля м. Миколаєва, він керуючи транспортним засобом ЗАЗ TF69YO, державний номер НОМЕР_1 , дотримуючись правила дорожнього руху, здійснив обгін транспортного засобу. Перед початком обгону, переконався, що жоден з водіїв, які рухалися за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону водій, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестворювання) ліворуч. Смуга зустрічного руху, на яку він виїхав, була вільна від транспортного засобу на достатній для обгону відстані. При обгоні він помітив припарковану автівку поліції на протилежній стороні дороги. Вказаний автомобіль поліції було припарковано, таким чином, що частина його була на проїзній частині дороги, інша на ґрунтовій дорозі без включених габаритів та спецсигналів в темний час. Через деякий час його наздогнала патрульна машина та вимусила його зупинитися. Патрульний поліцейський повідомив його, що нібито він порушив правила обгону транспортного засобу. Поліцейський показав відеозапис, де було видно тільки фари якогось автомобіля та почав виписувати протокол про адміністративне правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський невірно зазначив його місце проживання. Записи в протоколі були зроблені не розбірливим почерком, тому що зазначив відповідач в протоколі йому невідомо. На підставі незаповненого протоколу, який не відповідає вимогам чинного законодавства, було вилучено водійське посвідчення позивача. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором не були роз`ясненні права, передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП. Документ з резолюцією, який би уповноважив відповідача на складання протоколу про адміністративне правопорушення, на його прохання не надано, будь-яких пояснень не було.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.01.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.01.2021 року від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача УПП в Херсонській області ДПП на Департамент патрульної поліції.

Дослідивши клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки належним відповідачем у справах про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності є відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. В даному випадку це УПП в Херсонський області, який є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, представник у судове засідання не з`явився.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

05 листопада 2020 року о 17.55 год., на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 , під час виконання маневру обгону, не впевнився, що це буде безпечно, та почав обганяти транспортний засіб, який рухався по головній дорозі, змусив водія транспортного засобу Skoda різко пригальмувати, змінити напрямок руху, що уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію, чим порушив вимоги п. 14.2 в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

За фактом порушення патрульним поліцейським Управління патрульної поліції у Херсонській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонують, зокрема, патрульна поліція.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

З оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 408174 від 05 листопада 2020 року, вбачається, що його складав поліцейський роти № 2 Управління патрульної поліції в Херсонській області Гук Ю.В., який є посадовою особою в органах патрульної поліції, що є частиною центрального органу виконавчої влади, тому є суб`єктом владних повноважень.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затрудженого наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція), визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно ч. 1 розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те, посадові особи, зокрема, органи внутрішніх справ (Національної поліції), при вчиненні особами правопорушення, передбаченими ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (ч. 4 ст. 122 КУпАП).

Так згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З розділу ІІ Інструкції, вбачається, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідність та законність дій щодо складання протоколу відповідачем має оцінюватись судом (суддею), в провадженні якого знаходиться матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 408174 від 05 листопада 2020 року виконані всі вимоги чинного Законодавства України та зазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до підпункту 40 пункту 4 Положення про національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №877 Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань у межах інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, користується базами (банками) даних МВС та інших державних органів, здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу, а також оброблення персональних даних у межах повноважень, передбачених законом. За змістом пункту 7, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Зазначене узгоджується із висновком викладеним у постанові від 10 травня 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №760/9462/16-а.

В ході розгляду справи судом не встановлено неправомірності дій інспектора патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, позивач в своєму позові посилається на приписи норма законодавства, які регулюють дії інспектора патрульної поліції саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тоді як в даному випадку інспектор не розглядав справу, а лише склав протокол про адміністративне правопорушення , який в подальшому повинен бути направлений до відповідного органу для розгляду справи у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені ним у рішенні «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988, відповідно до яких запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у тому числі колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, відповідно до ст. 245 КАС України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,72,73,241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання дії неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Херсонській області, юридична адреса: м. Херсон, пр-т А. Сенявіна, 128.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «04» березня 2021 року.