Справа № 709/82/21
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/82/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора першого батальйону другої роти УПП в Черкаській області сержанта поліції Зінченка Ярослава Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до УПП в Черкаській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 23 січня 2021 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Позивач вважав оскаржувану постанову незаконною, складеною за відсутності події правопорушення та доказів його вчинення. Вказував, що не керував зазначеним в постанові транспортним засобом, а саме «Ford Transit Connect» (д.н.з. НОМЕР_1 ), оскільки останній ніколи не був у його користуванні і його власник йому не відомий. При цьому в його користуванні перебуває автомобіль «ВАЗ 2109» (д.н.з. НОМЕР_2 ), що належить його батькові ОСОБА_2 . Крім того, під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції не з`ясовано чи згідний він з даним правопорушенням, не надано можливості пояснити обставини події, не роз`яснено її змісту та його процесуальних прав, а також не зазначено і не додано будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення. У зв`язку з викладеним позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 8 лютого

2021 року замінено неналежного відповідача - УПП в Черкаській області ДПП на належного відповідача - Департамент патрульної поліції (далі - відповідач-1), залучено до участі у справі співвідповідача - інспектора першого батальйону другої роти УПП в Черкаській області сержанта поліції Зінченка Ярослава Анатолійовича (далі - відповідач-2).

Від представника відповідача-1 за довіреністю ОСОБА_3 на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній вказував, що за допомогою приладу вимірювання швидкості працівником поліції зафіксовано перевищення позивачем швидкості руху, встановлену ПДР, що у свою чергу стало підставою для зупинки автомобіля під його керуванням та складання оскаржуваної постанови. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу роз`яснено його процесуальні права, порядок оскарження та виконання постанови, ознайомлено з її змістом та вручено копію. Водночас під час заповнення працівником поліції електронної форми постанови помилково вказано державний номерний знак транспортного засобу - НОМЕР_1 замість вірного -

НОМЕР_2 , внаслідок чого із інформаційного порталу Національної поліції, а саме бази даних «Армор», підтягнуто дані про інший транспортний засіб, тобто «Ford Transit Connect». Разом з тим відповідачем-2 складено відповідний рапорт на ім`я керівника щодо вказаної помилки в оскаржуваній постанові. При цьому представник відповідача-1 стверджував, що помилково внесені відомості до постанови не знімають з позивача відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, що узгоджується з практикою Верховного Суду. До того ж вказане правопорушення зафіксовано на відеозаписі з лазерного вимірювача швидкості «TruCam ТC000340», а факт керування позивачем автомобілем «ВАЗ 2109» (д.н.з. НОМЕР_2 ) підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення від позивача будь-яких заперечень щодо вчинення ним правопорушення, а також заяв і клопотань не надходило. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ПДР, КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», практику Верховного Суду, обґрунтовуючи правомірність використання вимірювача швидкості «TruCam», представник відповідача-1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та проводити розгляд справи за відсутності відповідачів (а.с. 54-63).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підримав повністю, просив їх задовольнити. Вважав дії працівника поліції непрофесійними, оскільки останній вказав в оскаржуваній постанові транспортний засіб, яким він не керував. До того ж звертав увагу на недоліки оскаржуваної постанови, зокрема невірне зазначення місця його фактичного проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача-1 і відповідача-2 та, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23 січня 2021 року серії ЕАН № 3699833, винесеною інспектором першого батальйону другої роти УПП в Черкаській області сержантом поліції Зінченком Я.А., позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень (а.с. 5). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 23 січня 2021 року о 13:07, керуючи автомобілем «Ford Transit Connect» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Благовісна, 13 у м. Черкаси, рухався зі швидкістю 81 км/год, чим перевищив встановлену обмеженням швидкість на 31 км/год. Швидкість вимірювалася за допомогою приладу «TruCam ТС 000340», фото з якого додається. Своїми діями позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту позову вбачається, що позивач правопорушення не визнав, оскільки стверджував, що керував іншим транспортним засобом, а не тим, що вказаний в оскаржуваній постанові.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, з-поміж іншого, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена щодо керування позивачем транспортним засобом «Ford Transit Connect» (д.н.з. НОМЕР_1 ). Водночас з доданої до відзиву копії рапорту відповідача-2 від 26 січня 2021 року (а.с. 65) вбачається, що останній виявив помилку в оскаржуваній постанові щодо пошукового запиту за номерним знаком транспортного засобу та замість вірного номера - НОМЕР_2 ввів невірний номер -

НОМЕР_1 , у зв`язку з чим просив відділення адміністративної практики внести зміни до оскаржуваної постанови з зазначенням вірних даних, зокрема і марки автомобіля «ВАЗ 2109».

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

У вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 4 цієї статті Кодексу передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Конституційний Суд України в п. 4.1 рішення від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В принципі 7 рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

З доданого до відзиву на позов відеозапису № з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивачу повідомлено причину зупинки, роз`яснено його процесуальні права, повідомлено зміст постанови, порядок оскарження та виконання постанови. Крім того, позивачу повідомлено пункт ПДР, який він порушив, статтю КУпАП, за якою він притягується до адміністративної відповідальності, та розмір штрафу, а також запропоновано переглянути зафіксоване порушення швидкості руху за допомогою приладу «TruCam». При цьому позивач жодних заяв чи клопотань не заявляв.

Таким чином викладені позивачем у позовній заяві доводи щодо ненадання можливості надати пояснення, нероз`яснення змісту постанови тощо повністю спростовуються вказаним відеозаписом. Судом також не встановлено порушень положень КУпАП та інших нормативно-правових актів в діях працівника поліції під час винесення оскаржуваної постанови.

З іншого відеозапису та фотознімку, доданих до відзиву на позовну заяву та отриманих з приладу вимірювання швидкості «TruCam ТC000340»

№ _K5000_0123_130558, вбачається, що автомобіль «ВАЗ 2109» (д.н.з.

НОМЕР_2 ) рухався зі швидкістю 81 км/год.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, зокрема додані представником відповідача-1 відеозаписи, суд дійшов висновку, що викладені у постанові у справі про адміністративне правопорушення обставини в цілому відповідають дійсності.

Разом з тим суд вважає, що наявні в оскаржуваній постанові неточності щодо зазначення відповідачем-2 транспортного засобу та його державного номерного знака є суто технічними, тобто зробленими внаслідок помилки, і не можуть слугувати самостійною та достатньою підставою для її скасування як незаконної та протиправної.

Зокрема, допущена помилка не спростовує порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР, що узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом (постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 та від 24 грудня 2019 року у справі

№ 459/1801/17) щодо неточностей у постановах про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора першого батальйону другої роти УПП в Черкаській області сержанта поліції Зінченка Ярослава Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай