Справа № 308/1756/21
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1756/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №308/1756/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Зейкана Василя Івановича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПР№777146 від 23.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до інспектора ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Зейкана Василя Івановича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПР№777146 від 23.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач протиправно наклав на нього адміністративне стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а саме: за порушення п.8.7.3е Правил дорожнього руху за проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Свої доводи мотивує тим, що жодних доказів вчинення ним правопорушення, окрім протоколу, відповідачем йому не було надано.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Також у вказаній заяві просить суд розглянути справу за наявними у ній матеріалами та без його участі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, письмового відзиву на позов не надіслав.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Ухвалою суду від 12.02.2021 відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою серії ДПР№777146 від 23.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектор ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції Зейкан Василь Іванович наклав на ОСОБА_1 позивача, штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП (проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору), чим порушив п. 8.7.3е ПДР.

П.п. е) п.8.7.3. Правил дорожнього руху України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем у позовній заяві вказано про нездійснення ним телефонних дзвінків під час керування автомобілем.

Відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.2 ст. 122 КУпАП, інших доказів до постанови не додано. Отже, відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують умисне порушення позивачем правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Разом з тим, з поданого представником позивача та долученого до справи відеозапису з відереєстратора службового авто та нагрудних камер поліцейського, отриманого на адвокатський запит представника позивача, адвоката ОСОБА_2 , доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, інкримінованих йому в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Суд під час розгляду даної справи дійшов висновку, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази у підтвердження вини позивача крім самої постанови суду не надані.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті: дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували наведені позивачем обставини.

Тобто, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зазначене є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454грн.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.ст.9, 72, 77, 241, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Зейкана Василя Івановича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПР№777146 від 23.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Скасувати постанову, винесену інспектором ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Зейканом Василем Івановичем, серії ДПР№777146 від 23.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (; 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

відповідач: Департамент патрульної поліції (; 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3)

Повне судове рішення складено 04.03.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник