Справа № 160/17714/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та оплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю після укладення ОСОБА_1 першого контракту;
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач 02.04.2019 року уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді особи рядового складу. При цьому контракт було укладено вперше. Після звільнення з військової служби, 27.01.2020 року позивач звернувся з рапортом до командування Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, проте, листом від 27.03.2020 року №536 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для виплати такої допомоги. Вважає такі дії відповідача протиправними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 03.02.2021 року.
08.02.2021 року на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 року №260, одноразова грошова допомога не виплачується у разі підписання контракту для проходження військової служби в Збройних Силах України, звільненими з військової служби за контрактом або кадрової військової служби офіцерського складу, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах. Також зазначає, що ОСОБА_1 , підписував контракт про проходження військової служби на 3 роки (з 02.04.2019 року по 02.04.2022 року), а як вбачається з матеріалів справи - позивач був звільнений в запас відповідно до пп. «д» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - через службову невідповідність. Тобто він не виконав умови свого першого контракту, за який вважає що йому неправомірно не виплатили одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, з огляду на що просить суд у задоволенні позову відмовити.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 07.08.2006 року, ОСОБА_1 з 07.08.2006 року по 04.02.2010 року проходив військову службу в органах внутрішніх справ.
02.04.2019 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт на три роки.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 200 від 06.10.2020 року відповідно до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»» позивача було звільнено наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 05.10.2020 року №3-РС з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність). З 06.10.2020 року позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Павлоградського ОМТЦК та СП Дніпропетровської обл.
27.01.2020 позивач подав рапорт до Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому грошової допомоги після укладання першого контракту відповідно до п.п.8 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Листом від 27.03.2020 №536 позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладання першого контракту, у зв`язку з тим, що позивач у період з 07.06.2006 року по 04.02.2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ.
Не погодившись із вищевказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
Абзацом 1 частини 1 статті 9 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 встановлено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
На виконання статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Міністерством оборони України 07 червня 2018 року прийнято наказ №260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі по тексту - Порядок № 260 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.1 розділу ХХІІ Порядку № 260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку № 260 визначено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що виплата одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту на проходження військової служби особам, які приймаються, зокрема, на посади рядового складу, здійснюється за рапортом військовослужбовця у разі одночасного дотримання наступних умов:
- контракт укладено вперше;
- контракт укладено строком на 3 роки.
При цьому відповідно до п. 4 розділу XXII Наказу № 260, одноразова грошова допомога не виплачується:
особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу;
особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;
особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом;
у разі продовження військової служби за новим контрактом;
у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом (кадрової військової служби офіцерського складу);
у разі підписання контракту для проходження військової служби в Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом або кадрової військової служби офіцерського складу, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.
Тобто одноразова грошова допомога не виплачується, зокрема, у разі підписання контракту для проходження військової служби в Збройних Силах України особами, звільненими зі служби в правоохоронних органах.
При цьому, доводи відповідача в частині відсутності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги з огляду на те, що позивач не виконав умови контракту, оскільки був звільнений в запас відповідно до пп. «д» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - через службову невідповідність, є необгрунтованими, оскільки п. 4 розділу XXII Наказу № 260 містить вичерпний перелік обставин, коли одноразова грошова допомога не виплачується, серед якого, така підстава як невиконання умов контракту відсутня.
Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07.08.2006 року по 04.02.2010 року проходив військову службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 07.08.2006 року позивача, тобто під час підписання контракту з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України 02.04.2019 року, позивач є таким, що раніше вже проходив службу у правоохоронних органах та був звільнений з неї. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна