Справа № 420/15129/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в части ні нарахування ОСОБА_1 , як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 22.08.2018р. основної пенсії по інвалідності у розмірах нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахува ти ОСОБА_1 , як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 22.08.2018р. основну пенсію по інвалідності у розмірах не нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, та виплатити різницю між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

Ухвалою суду від 04.01.2021р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що ОСОБА_1 , під час дійсної військової служби, у складі військової частини НОМЕР_1 у період з жовтня 1987 року по грудень 1988 року приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відповідно до висновку Центральної міжвідомчої комісії від 17.07.2018р. №10379 та акту МСЕК 22.08.2018р. позивачу встановлено безстроково інвалідність 3-ї групи із захворювань пов`язаних з лін ією аварії на Чорнобильській АЕС із втратою працездатності 50%. Позивач вказала, що з моменту набрання чинності Законом №796 позивачка, за фактом прийняття участі у ліквідації аварії Чорнобильській АЕС, набула статусу та прав передбачених Законом, які не можуть бути звужені. Як зазначила позивач, у зв`язку з набуттям інвалідності вона звернулась до відповідача для перерахунку їй пенсії з 22.08.2018р., з урахуванням статусу-як інваліду першої категорії 3-ї групи Чорнобильської катастрофи, однак розмір визначеної пенсії не відповідає статусу позивачки, який вона набула до Закону №796 з 28.02.1991р. Позивач наголосила, що з аналізу двох спеціальних Законів (№ 796 та № 1402) та рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, видно, що встановлені цими законами соціальні гарантії громадян України, з урахуванням їх статусу, є гарантіями Держави, які не можуть бути звужені або скасовані, оскільки їх зменшення або скасування ставить під сумнів сутність самого права. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахува ти ОСОБА_1 , як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 22.08.2018р. основну пенсію по інвалідності у розмірах не нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, та виплатити різницю між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

21.01.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що ОСОБА_1 з 22.08.2018р. призначено пенсію по інвалідності, як інваліду 3 групи першої категорії із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від № 796 від 28.11.1991 (зі змінами), з урахуванням загального стажу роботи 19 років 7 місяців та середньомісячної заробітної плати в розмірі 891,65 грн. за період з 01.03.1988 по 31.03.1988. Відповідно до ст. 49 Закону 796 (в редакції чинній на дату призначення пенсії позивачу) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3 складаються із державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю. Згідно ст. 54 Закону 796 (в редакції чинній на дату призначення пенсії позивачу) умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначаються актами Кабінету Міністрів. Постановою КМУ від 25.03.2014 №112 Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань пенсійного забезпечення внесені зміни до Постанови КМУ № 1210, та встановлено особам, які належать до 1 категорії та мають 3 групу інвалідності розмір додаткової пенсії в сумі 284,7 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 роках(1 категорія), що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 31.07.2019р.(а.с.11).

ОСОБА_1 з 22.08.2018р. призначено пенсію по інвалідності, як інваліду 3 групи першої категорії із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року № 796-XII

Статтею 50 Закону №796-ХІІ (в редакції від 01.07.1992) було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону №796-ХІІ (в редакції від 01.07.1992) було передбачено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчою: по I групі інвалідності семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - п`яти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності трьох мінімальних заробітних плат. Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, Законом №76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015р., внесено зміни до Закону України №796-ХІІ.

Зокрема, текст статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (стаття 50 Закону №796-ХІІ).

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань" (стаття 54 Закону №796-ХІІ).

Отже, Законом №76-VIII статті 50, 54 Закону №796-ХІІ викладено в нових редакціях, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015р. визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи вищевикладене та те, що пенсія позивачу призначена та виплачується у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.