Справа № 240/16481/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду від 05.02.2021 адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

16.02.2021 на адресу Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення разом з доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу (а.с.36-42).

Вважає, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, підлягають також стягненню з Управління Служби безпеки України в Житомирській області сплачені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

На підтвердження понесених та оплачених витрат у сумі 5000 грн надав копію наступних доказів: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №44/09 від 01.09.2020 (а.с.37-39), додаткову угоду №1, яка є невід`ємною частиною договору №44/09 від 01.09.2020 (а.с.40), квитанції про отримання готівкових коштів від клієнтів від 01.09.2020 (а.с.41), акту прийому передачі виконаних послуг від 15.02.2021 (а.с.42).

Заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.03.2021.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги викладені у заяві, яка підлягала розгляду.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, будь-яких письмових пояснень (обґрунтувань, заперечень) щодо ухвалення додаткового рішення не надавав.

Відповідно до ухвали, винесеної судом без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 03.03.2021 подальший розгляд заяви постановлено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглядаючи подану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 надавалася правнича допомога на підставі договору № 44/09 від 01.09.2020 (а.с.37-39). Строк дії договору протягом одного року з моменту набрання чинності або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (в залежності від того, яка обставина настане раніше).

Підпунктом 6.1 пункту 6 вказаного договору передбачено, що порядок та строки оплати послуг адвоката встановлюються додатковою угодою до даного договору, яка є його невід`ємною частиною.

На виконання п.6 Договору № 44/01 від 01.09.2020 сторонами укладено додаткову угоду №1 від 01.09.2020, в якій визначено вартість надання правової (правничої) допомоги у розмірі 5000 гривень та представництво інтересів клієнта щодо стягнення з Управління СБУ в Житомирській області компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

На підтвердженням наданих адвокатом послуг позивачу сторони склали акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.02.2021 (а.с.42).

Таким чином за інформацією викладеною у акті прийому передачі наданих послуг ОСОБА_1 оплатив послуги представника у розмірі 5000 грн у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відтак, ч.1 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п.2 ст.16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: зокрема на професійну правничу допомогу та сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч.3 ст.132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.2,3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд також враховує положення частини сьомої статті 134 КАС України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача не довів суду неспівмірність цих витрат, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не подав, а тому дослідивши надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат, суд відмічає, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 242-246, 252, 255 КАС України,

вирішив:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Житомирській області (вул.Фещенка Чопівського, 7, м. Житомир,10008. РНОКПП/) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 240/16481/20.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст додаткового рішення складено: 04.03.2021.

ухвалено додаткове судове рішення, в тому числі за ініціативою суду