Справа № 280/877/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 березня 2021 року о/об 14 год. 10 хв.Справа № 280/877/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не внесення відомостей про ОСОБА_1 за 2004 рік до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_1 : зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2004 як повні дванадцять місяців; заробітної плати (доходу) за період з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Позивач у позовній заяві зазначив, що здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування в період з 01.10.2002 по 30.09.2009. З 07.10.2002 позивач знаходився на обліку як підприємець в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя. Підприємницька діяльність позивача була припинена 14.01.2015 відповідно до Закону України №1258-VІІ від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом», жодної заборгованості перед Пенсійним фондом України по сплаті страхових внесків на момент припинення підприємницької діяльності він не мав. З виписки від 24.09.2020 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - «Індивідуальні відомості про застраховану особу. Дані про трудовий та страховий стаж» за період з 01.01.2004 по 31.08.2020, яка була надана відповідачем, позивачу стало відомо, що до його страхового стажу не зарахований у повному обзязі 2004 рік (період з 01.01.2004 по 31.12.2004). В зверненні від 19.11.2020 на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач просив зарахувати до його страхового стажу певні періоди, зокрема з 01.10.2002 по 31.12.2004. Листом від 04.12.2020 відповідач повідомив, що для зарахування страхового стажу за 2002-2004 роки необхідно звернутися до відділу забезпечення наповнення бюджету ГУ ПФУ в Запорізькій області для роз`яснення та складання акту звірення розрахунків з Пенсійним фондом з метою подальшого надання відповідної звітності за встановленою формою до системи персоніфікованого обліку. 14.12.2020 для вирішення цього питання позивач звернувся шляхом особистого відвідування до ГУ ПФУ в Запорізькій області. За результатами звернення позивачу було надано довідку від 16.12.2020 про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за періоди 2002-2003 роки. Щодо зарахування страхового стажу за 2004 рік, в усній формі було відмовлено з обґрунтуванням: підприємницька діяльність наразі є припиненою; відсутні дані, що містяться у системі персоніфікованого обліку, про сплату позивачем страхових внесків за 2004 рік. В зверненні від 29.12.2020 на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач повторно просив внести зміни до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 (реєстр.№), шляхом зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2004 як повні дванадцять місяців. Листом від 11.01.2021 відповідач повідомив, зокрема, з посиланням на п.3-п.4 розділу IV «Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2004 (із змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2004 за №785/25562, що у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Позивач зазначає, що за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 ним щомісячно у повному обсязі сплачувався єдиний податок в розмірі 200,00 грн., частина якого (42%) перераховувалась до Пенсійного фонду України відповідно до п.2 чинного на той момент Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" №727/98 від 03.07.1998. Відсутність відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо страхового стажу позивача за 2004 рік має наслідком те, що в цьому ж Реєстрі відсутні відомості про заробітну плату за період здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2004. Таким чином, з боку відповідача фактично має місце бездіяльність, яка полягає у не внесенні відповідних змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся 19.11.2020 до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зарахування до страхового стажу певні періоди. Листом від 04.12.2020 за №10840-10430/Т-07/8-0800/20 позивача було повідомлено про необхідність звернення до відділу забезпечення наповнення бюджету №2 відповідача для роз`яснення та складання акту звірення розрахунків з Пенсійним фондом з метою подальшого надання відповідної звітності за встановленою формою до системи персоніфікованого обліку. Після звернення, позивачу було надано довідку про сплату страхових внесків за періоди 2002-2003 роки. Оскільки позивач при припиненні підприємницької діяльності не подав Звіт про нараховані суми єдиного внеску, тому відсутня можливість зарахувати до страхованого стажу зазначені позивачем періоди. До 2011 року порядок та контроль щодо сплати єдиного соціального внеску був покладений на територіальні органи Пенсійного Фонду України. Отже, данні про сплачені внески позивачем до 2011 року до реєстру вносились виключно на підставі поданих звітів застрахованими особами (ФОП). Період зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу включається за умови сплати страхових внесків та наявності інформації про період, за який їх було сплачено, у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Щодо вимоги зарахувати період з 01.01.2004 по 31.12.2004 як повні 12 місяців, відповідач зазначає, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст.2 КАС України.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 08.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 був зареєстрованим як фізична особа-підприємець у період з 01.10.2002 по 14.01.2015.

Також, на підтвердження зазначеного та в обґрунтування позовної заяви позивачем надано до суду: Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи з 01.10.2002 (а.с.12); Свідоцтво про сплату єдиного податку від 03.10.2002 (а.с.14-15); Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 14.01.2015 (а.с.16).

З Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України позивачу стало відомо про не зарахування відповідачем до його страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Позивач звертався до відповідача з проханням зарахувати до його страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Відповідачем було відмовлено позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд публічно-правовий спір суд з урахуванням зазначеного вище виходить з наступного.

Як зазначено у п.2 ст.11 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" платниками страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-6, 10-13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Законом України №2148-VІІІ від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (який набрав чинності 11.10.2017) розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено п.3-1.

Відповідно до п.3-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску); (…).

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п.5 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як зазначено у ч.1 ст.4 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: (…); 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; (…).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. (…).

При цьому, у ст.2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (в редакції Указу Президента N746/99 від 28.06.1999 та в редакції у спірний період) зазначено, що суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки. У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу. Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї. Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням. Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно з ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (в редакції Указу Президента N746/99 від 28.06.1999 та в редакції у спірний період) суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів): податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків; податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб`єктів малого підприємництва); плати (податку) за землю; збору на спеціальне використання природних ресурсів; збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення; збору до Державного інноваційного фонду; збору на обов`язкове соціальне страхування; відрахувань та зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування України; комунального податку; податку на промисел; збору на обов`язкове державне пенсійне страхування; збору за видачу дозволу на розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів; внесків до Державного фонду сприяння зайнятості населення; плати за патенти згідно із Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності". Новостворені та зареєстровані в установленому порядку суб`єкти малого підприємництва, які подали до державної податкової служби за місцем їх реєстрації заяву на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, вважаються суб`єктами спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з того кварталу, в якому проведено їх державну реєстрацію. (…).

Статтею 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» установлено у 2004 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі з 1 січня - 205 гривень.

Позивачем надано до суду: платіжне доручення №17 від 05.12.2003 про сплату єдиного податку за січень 2004 року в сумі 200,00 грн.; квитанцію б/н від 17.01.2004 про сплату єдиного податку за лютий 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №18 від 13.02.2004 про сплату єдиного податку за березень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №19 від 10.03.2004 про сплату єдиного податку за квітень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №20 від 06.04.2004 про сплату єдиного податку за травень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №21 від 06.05.2004 про сплату єдиного податку за червень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №22 від 04.06.2004 про сплату єдиного податку за липень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №23 від 02.07.2004 про сплату єдиного податку за серпень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №24 від 06.08.2004 про сплату єдиного податку за вересень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №25 від 08.09.2004 про сплату єдиного податку за жовтень 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №26 від 06.10.2004 про сплату єдиного податку за листопад 2004 року в сумі 200,00 грн.; платіжне доручення №27 від 08.11.2004 про сплату єдиного податку за грудень 2004 року в сумі 200,00 грн. (а.с.28-39).

Тобто, позивачем надано докази сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень-грудень 2004 року.

В матеріалах справи міститься Звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 за 2004 рік, з відміткою про отримання Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя 05.01.2005 за вх.№7740 (а.с.40).

Протилежного відповідач не довів.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) щодо не внесення відомостей про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за 2004 рік до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2004 як повні дванадцять місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про заробітну плату (дохід) за період з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 05.03.2021.

Суддя О.О. Прасов