Справа № 160/1161/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року Справа № 160/1161/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії за адресою: АДРЕСА_2 у сумі 500 000 грн.), оскільки позивач не вчиняв вказане правопорушення. Основним видом господарської діяльності позивача є надання послуг з перевезення вантажів вантажними автомобілями, які знаходяться у його власності та його користуванні на підставі договорів оренди транспортних засобів. Під час проведення перевірки позивачем було надано всі первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, щодо придбання пального для власних потреб. Надавались пояснення та докази, які підтверджують, що за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться звичайна квартира у двоповерховому будинку, де немає жодних складів та приміщень, де можливо було б зберігати пальне. Позивач надав зауваження на акт перевірки про те, що дизельне пальне від ТОВ «Фортуна КР» прямо з цистерн автомобіля, який доставляє дизпаливо, заправляється безпосередньо у паливний бак транспортних засобів, що використовуються ФОП ОСОБА_1 . В акті відсутні відомості, які свідчили б про проведення огляду та вилучення пального, яке зберігається без ліцензії, тобто відсутні будь-які докази наявності дизельного палива за вказаною адресою. Також позивач посилається на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року у справі № 193/1251/20, яка набрала законної сили, провадження щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка передбачає відповідальність посадових осіб за здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності без ліцензії, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/1161/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 49.41 вантажний автомобільний транспорт.
Позивач перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
На підставі пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, п.п. 80.2.5 по 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу № 2477 від 30.09.2020 року, працівниками відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 .
За результатом проведеної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт (довідка) фактичної перевірки від 30.09.2020 року № 180, за висновками якого, встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.95 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями).
Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з позовом про його оскарження.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків контролюючого органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.п. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Вимогами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України унормовано, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно із ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:
підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;
підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;
суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
За приписами ст. 1 Закону № 481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Факти, встановлені в ході перевірки: зберігання пального без наявності відповідної ліцензії за адресою: АДРЕСА_4 за період з квітня 2020 року по липень 2020 року згідно з товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів наведених у додатку до акту перевірки.
Однак, акт не містить жодних відомостей про споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування ФОП ОСОБА_1 .
Водночас, вказана у акті адреса, за якою контролюючим органом встановлено зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, є фактично юридичною адресою ФОП ОСОБА_1 .
Під час перевірки, посадовими особами контролюючого органу, крім зазначених вище товарно-транспортних накладних не надано жодного доказу щодо зберігання позивачем придбаного за період квітень 2020 року - червень 2020 року дизпалива.
Отже, за викладених обставин суд вважає недоведеним факт зберігання позивачем у період з квітня 2020 року по червень 2020 року пального без наявності відповідної ліцензії.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 придбавав у ТОВ «Фортуна-КР» дизпаливо Евро-5-ВО, а саме:
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 316 від 07 квітня 2020 року, рахунком на оплату № 297 від 07 квітня 2020 року, видатковою накладною № 405 від 07 квітня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 372 від 28 квітня 2020 рок, рахунком на оплату № 339 від 28 квітня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 399 від 04 травня 2020 року, рахунком на оплату № 357 від 04 травня 2020 року, видатковою накладною № 511 від 04 травня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 480 від 25 травня 2020 року, рахунком на оплату № 421 від 25 травня 2020 року, видатковою накладною № 601 від 25 травня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 488 від 27 травня 2020 року, рахунком на оплату № 430 від 27 травня 2020 року, видатковою накладною № 611 від 27 травня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 500 від 29 травня 2020 року, рахунком на оплату № 443 від 29 травня 2020 року, видатковою накладною № 627 від 29 травня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 530 від 09 червня 2020 року, рахунком на оплату № 471 від 09 червня 2020 року, видатковою накладною № 661 від 09 червня 2020 року;
- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 591 від 25 червня 2020 року, рахунком на оплату № 533 від 25 червня 2020 року, видатковою накладною № 731 від 25 червня 2020 року.
Пункт розвантаження у товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №№ 316, 372, 480, 488, 500, 399 зазначено смт. Софіївка.
У товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №№530, 591 вказано пункт розвантаження: АДРЕСА_4 , тобто зазначено юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд вважає обгрунтованими доводи позивача, згідно з якими, відвантаження вказаного дизпалива здійснювалось безпосередньо у паливний бак транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 .
На підтвердження наведених доводів суду надано копії договорів оренди транспортних засобів від 05.05.2020 року, згідно з якими ФОП ОСОБА_1 приймає у платне володіння і користування транспортні засоби:
4) марки «BENALU» модель - N34C, тип ТЗ - спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид-Е, 1988 року випуску, номер шасі (кузов, рама)№ НОМЕР_8 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;
13) марки «АCERBI» модель - 21L239, тип ТЗ - напівпричіп н/пр-цистерна-Е, 2000 року випуску, номер шасі (кузов, рама)№ НОМЕР_26 , колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_27 ;
14) марки «АCERBI» модель - 11L5, тип ТЗ - напівпричіп н/пр-цистерна небез-Е, 2000 року випуску, номер шасі (кузов, рама)№ НОМЕР_28 , колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_29 ;
20) марки «KOGEL» модель - AWE 18, тип ТЗ - ПР-платформа-Е причіп, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама)№ НОМЕР_40 , колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_41 .
Таким чином, в користуванні у позивача, як суб`єкта господарської діяльності перебувало двадцять транспортних засобів, які використовують дизельне пальне.
Також, суд, крім наведених вище доказів, враховує постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року у справі № 193/1251/20, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП з підстав зазначених п.1 ст. 247 КУпАП (відсутній склад адміністративного правопорушення).
Предметом вказаного спору було притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення за №347 від 06.10.2020 року за фактом того, що 30.09.2020 року о 14:10 год. в офісі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , всупереч положенням ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», встановлено надходження ПМЗ (палива) за відсутності ліцензії на зберігання пального, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Згідно із абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Приписами вказаної статті передбачено, що підставою для застосування фінансових санкцій є доведений факт зберігання пального без наявності ліцензії, однак доказів порушення позивачем вимог ст. 17 Закону № 481/95-ВР, а саме зберігання пального без наявності ліцензії суду не надано.
Сам факт надходження ПМЗ (палива) за відсутності ліцензії не є законодавчо встановленою підставою для застосування до позивача штрафу у розмірі 500000 грн.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна