Справа № 140/17235/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/17235/20 пров. № А/857/1782/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Міщук І.Ю.,

за участю представника відповідача Хорош С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської обласної державної адміністрації на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, прийняту суддею Дмитрук В.В. у місті Луцьку у справі за позовом Волинської обласної державної адміністрації до Волинської обласної ради про зупинення дії рішення, -

встановив:

Волинська обласна державна адміністрація звернулася з позовом до Волинської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення від 10.12.2020 року №2/3 «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю.Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках».

Одночасно з поданням адміністративного позову Волинською обласною державною адміністрацією подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до вирішення спору по суті.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в задоволенні заяви Волинської обласної державної адміністрації про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Крім того, у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська обласна державна адміністрація подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення, яким передбачено надсилання цього рішення Президенту України та висловлення недовіри голові облдержадміністрації, впливає безпосередньо на права і обов`язки Волинської облдержадміністрації.

Проєкт рішення обласної ради «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю. Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках» з доповненнями (пропозиціями) щодо висловлення недовіри голові Волинської облдержадміністрації не було оприлюднено на офіційному вебсайті обласної ради, як це передбачено ст.15 Регламенту.

Звертає увагу на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, не заслухавши звіт голови Волинської облдержадміністрації, не маючи його у письмовій формі.

Крім того, проєкт оскаржуваного рішення не було розглянуто на засіданні постійної комісії обласної ради з питань бюджету, фінансів та цінової політики, чим грубо порушено ч.4 ст.80 Бюджетного кодексу України.

Просить скасувати ухвалу та винести судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Волинська обласна рада у поясненні аргументує правомірність прийняття оскаржуваного рішення. Покликається на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» та правові висновки Верховного Суду з приводу розгляду заяв про забезпечення позову.

Також зазначає, що аргументація заяви ґрунтується виключно на припущеннях заявника без підтвердження того, що дії Уряду України, які за твердженням позивача, ймовірно настануть, будуть фактично вчинені, а також не зазначено, які конкретні обставини на це вказують.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.12.2020 року Волинська обласна рада прийняла рішення №2/3 «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю.Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до її вирішення по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб - частина 2 статті 151 КАС України.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18 (провадження №К/9901/728/19).

Таким чином, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується апеляційний суд, що з поданої Волинською обласною державною адміністрацією заяви про забезпечення позову не вбачається підставності для вжиття таких заходів, а лише вказано на неправомірність рішення Волинської обласної ради №2/3 «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю. Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках» від 10.12.2020 року.

Не наведено істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Судом першої та апеляційної інстанції також не встановлено таких підстав.

Щодо оцінки протиправності оскаржуваного рішення №2/3 «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю. Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках» від 10.12.2020 року, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суть забезпечення позову це в основному можливість реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо таке буде прийнято на користь позивача. Щодо протиправності рішення Волинської обласної ради №2/3 «Про звіт голови обласної державної адміністрації Ю. Погуляйка з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень у 2019 - 2020 роках» від 10.12.2020 року, то таке з`ясовується при постановленні рішення суду по суті. Заходи забезпечення позову вживаються тільки в межах позовних вимог і мають бути їм адекватними і співмірними.

Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Високий Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи (питання).

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської обласної державної адміністрації, залишити без задоволення, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року про відмову у вжитті заходів забезпечення позову у справі № 140/17235/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 05.03.2021 року.