Справа № 540/3776/20
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3776/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Нікітенко А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Верещаки О.М.,

представника відповідача - Бєлашевої М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної державної адміністрації, Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 28.10.2020 р. розпорядженням голови Херсонської ОДА від 22.10.2020 р. № 117-ос ОСОБА_1 звільнена з посади начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації згідно з п.3 ч.1 ст.83 Закону України "Про державну службу" (за угодою сторін), про що також внесено запис до трудової книжки ОСОБА_1 28.10.2020 р. При цьому, позивач особисто ознайомилась з вказаним розпорядженням лише 09.11.2020 р. - в перший день виходу з лікарняного, який тривав з 23.10 2020 р. по 06.11.2020 р.

З розпорядженням голови Херсонської ОДА від 22.10.2020 р. № 117-ос ОСОБА_1 не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

03.09.2020 р. ОСОБА_1 дійсно подано власноруч написану заяву про звільнення з посади начальника Управління освіти і науки Херсонської ОДА з 22.09.202 р. за угодою сторін. Дата звільнення - 22.09.2020 р. була погоджена з керівництвом Херсонської ОДА, в результаті чого головою ОСОБА_2 на заяві проставлено резолюцію "До розпорядження після погодження з МОН".

Однак, розпорядження голови Херсонської ОДА про звільнення ОСОБА_1 від 22.09.2020 р. не послідувало. Тобто, домовленість сторін про звільнення 22.09.2020 р., засвідчена заявою ОСОБА_1 та резолюцією керівництва про її задоволення, виконана не була. У зв`язку з чим, позивач не порушуючи вимог трудового законодавства продовжила виконувати свої посадові обов`язки.

23.10.2020 р. ОСОБА_3 оформлено лікарняний, який було продовжено до 06.11.2020 р. включно, що підтверджується листком тимчасової непрацездатності № 868948, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви. Згідно даних листка ОСОБА_1 мала стати до роботи 07.11.2020 р. 09.11.2020 р. в перший робочий день після виходу з лікарняного позивач була повідомлена та ознайомлена з розпорядженням голови Херсонської ОДА від

22.10.202 р. про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади 28.10.2020 р. за угодою сторін. Підставою для звільнення вказано заяву ОСОБА_1 від 03.09.2020 р. та лист- погодження Міністерства освіти і науки України від 05.10.2020 р. № 1/11-6798.

При цьому позивач наголошує, що в заяві від 03.09.2020 р. вона просила звільнити її 22.09.2020 р., а не 28.10.2020 р. Будь-якої іншої заяви про звільнення не подавала. Відтак, заява від 03.09.2020 р. не може слугувати підставою для звільнення 28.10.2020 р.

Натомість відповідач безпідставно звільнив ОСОБА_1 28.10.2020 р., тобто більше ніж через місяць після дати узгодженої сторонами.

Задля погодження дати звільнення за угодою сторін роботодавець мав відібрати у працівниці відповідну заяву, яка б свідчила про її намір звільнитися саме 28.10.2020 р. Вказаних дій з боку суб`єкта владних повноважень зроблено не було. Фактично, звільнення ОСОБА_1 28.10.2020 р. не узгоджено між сторонами. А тому, формулювання "за угодою сторін" в даному випадку не відповідає суті обставин.

З врахуванням викладеного, позивач, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації від 22.10.2020 р. № 117-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації з 29 жовтня 2020 року;

- стягнути з Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2020 по 28.02.2021 у розмірі 93271,64 грн.;

- допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації з 29 жовтня 2020 року та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою від 01.12.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 28.12.2020 року.

22.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що 03.09.2020 ОСОБА_1 подано, власноруч написану заяву про звільнення з посади начальника управління освіти і науки Херсонської ОДА за угодою сторін з 22.09.2020 року. За результатами розгляду заяви головою Херсонської ОДА накладено резолюцію про підготовку розпорядження про звільнення ОСОБА_1 після отримання відповідного погодження з Міністерства освіти і науки України. Лист Міністерства освіти і науки України від 05.10.2020 № 1/11-6798 про погодження звільнення ОСОБА_1 посади начальника управління освіти і науки Херсонської ОДА надійшов до Херсонської ОДА 06.10.2020. На підставі вказаного погодження головою Херсонської ОДА видано розпорядження від 22.10.2020 № 117-ос про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з 28.10.2020 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" (за ініціативою державного службовця або за угодою сторін). У період з 05.10.2020 по 25.10.2020 позивач двічі зверталася із заявою та перебувала у відпустці без збереження зарплати на час участі у виборчому процесі - з 05.10.2020 по 13.10.2020, відповідно до наказу управління освіти і науки Херсонської ОДА від 02.10.2020 № 51-в та з 15.10.2020 по 25.10.2020, відповідно до наказу управління освіти та науки Херсонської ОДА від 13.10.2020 № 54-в. З цих причин, розпорядження про звільнення ОСОБА_1 видано 22.10.2020 року, а датою звільнення визначено 28.10.2020.

Щодо тверджень позивача про те, що її заява про звільнення за угодою сторін була анульована, оскільки звільнення у вказаний день у заяві, а саме 22.09.2020, не відбулось є хибними, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена з процедурою призначення та звільнення її з посади керівника структурного підрозділу ОДА та усвідомлювала про те, що дата звільнення не може бути завчасно передбачена Херсонською ОДА, оскільки необхідно отримати погодження з Міністерства.

Також до Херсонської ОДА не надходило ні усної, ні письмової заяви позивача про відкликання свої заяви про звільнення, тому у відповідача не було жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 мала намір в подальшому працювати в управлінні освіти і науки Херсонської ОДА та не бажала звільнятись із займаної посади.

З врахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

28.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що заяви про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 подано не було, як і не було погоджено з роботодавцем дату звільнення 28.10.2020 року, тобто можна зробити висновок про ініціативу такого звільнення лише з боку Херсонської обласної державної адміністрації, що не відповідає суті звільнення ані за власним бажанням, ані за угодою сторін. Просить позов задовольнити.

28.12.2020 року залучено до участі справі у якості другого відповідача Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 03.02.2021 року.

13.01.2021 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначає, що працівник може бути звільнений у період тимчасовою непрацездатності, якщо ініціатором такого звільнення не є роботодавець. 03.09.2020 року ОСОБА_1 подано власноруч написану заяву про звільнення з посади начальника управління освіти і науки Херсонської ОДА за угодою сторін з 22.09.2020 року. Щодо посилання позивача на те, що з нею не було погоджено 28.10.2020 як дату звільнення, зазначає, що ОСОБА_1 була ознайомлена з резолюцією голови Херсонської ОДА щодо її звільнення після отримання відповідного погодження з Міністерства освіти і науки України, а також знала про те, що в зазначений нею строк, а саме 22.09.2020 звільнення може і не відбутися.

03.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд у по суті на 01.03.2021 року.

У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на позовних вимогах, просили суд задовольнити позов.

Представник Херсонської обласної державної адміністрації у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Представник Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації від 27.02.2020 р. № 26-ос ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації як така, що перемогла у конкурсі, про що внесено запис в трудову книжку серії НОМЕР_1 .

28.10.2020 р. розпорядженням голови Херсонської ОДА від 22.10.2020 р. № 117-ос ОСОБА_1 звільнена з посади начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації згідно з п.3 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» (за угодою сторін).

Підстава: заява ОСОБА_1 , лист-погодження Міністерства освіти і науки України від 05 жовтня 2020 року № 1/11-6798.

З даним розпорядження ОСОБА_1 ознайомилася 09.11.2020 року.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Таким чином, за умови неповного і нечіткого регулювання окремих питань, які виникають у відносинах, пов`язаних із вступом, проходженням та припиненням державної служби, в якій подібні питання унормовані законодавством про працю, останнє може бути застосоване до цих відносин субсидіарно.

Підстави припинення трудового договору за угодою сторін визначені, зокрема, статтею 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а також ст.ст.83, 86 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон).

Так, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути припинено за угодою сторін.

Згідно ч.2 ст.86 Закону державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова № 9) при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору.

Отже, визначення дати звільнення за згодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення.

Судом встановлено, що 03.09.2020 року ОСОБА_1 подала голові обласної адміністрації ОСОБА_4 заяву про звільнення з займаної посади з 22.09.2020 року за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства освіти і науки України від 05.10.2020 року № 1/11-6798 "Щодо погодження звільнення ОСОБА_1 " Міністерство освіти і науки України погоджує звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації.

Однак, розпорядження голови Херсонської ОДА про звільнення ОСОБА_1 від 22.09.2020 р. видано не було.

З 23.10.2020 р. по 06.11.2020 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується листком тимчасової непрацездатності № 868948.

Згідно даних листка ОСОБА_1 мала стати до роботи 07.11.2020 р.

Суд зазначає, що анулювання попередньої домовленості між сторонами про звільнення 22.09.2020 р. та досягнення іншої домовленості щодо дати звільнення 28.10.2020 р. не відбулось.

Вказана в оскаржуваному розпорядженні дата звільнення - 28.10.2020 р. не була погоджена між працівником та роботодавцем, що свідчить про відсутність угоди сторін щодо звільнення ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки містяться в постанові Херсонського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. по справі № 821/3087/14, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. та яка набрала законної сили 18.02.2015 р.

У разі звільнення працівника за угодою сторін останнім днем його роботи є день, зазначений у заяві про звільнення, оскільки про таку дату припинення трудового договору сторони попередньо дійшли згоди. У випадку не звільнення працівника в узгоджену сторонами дату є підстави стверджувати, що трудовий договір не припинено, оскільки роботодавцем не дотримано умови угоди, що саме по собі зумовлює подальше виконання працівником посадових обов`язків.

Важливим аспектом є встановлення свідомого волевиявлення працівника щодо звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.36 КЗпП України. У зв`язку з тим, що дату звільнення погоджено не було, а позивач не виявляла свого бажання бути звільненою 28.10.2020 р., що не відповідає суті звільнення за угодою сторін. Крім того, звільнення відбулось під час тимчасової непрацездатності працівника, що є протиправним з точки зору приписів чинного трудового законодавства.

Правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності (ч.3 ст.40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У пункті 17 Постанови № 9 зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано листок непрацездатності (або, у встановлених законом випадках, довідку) про його тимчасову непрацездатність.

Статтею 5-1 КЗпП України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (п. 6 ч. 1 ст. 5-1 КЗпП України).

Право кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, закріплене в статті 43 Конституції України. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Процедура звільнення позивача 28.10.2020 р. без її реального наміру припинення трудових відносин здійснена з порушенням вимог трудового законодавства України, що порушує її гарантоване Конституцією України право на працю та є підставою для скасування розпорядження про звільнення.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідності до пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до довідки від 19.11.2020 р. № 02-14-4278/0/20/323.09, виданої ОСОБА_1 , нарахована заробітна плата за серпень 2020 року становить 25081,50 грн., за вересень 24095,94 грн.

Відтак, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 93271,64 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів.

Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з приписами п. 2, 3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації (, пл. Свободи, 1 , м. Херсон, 73000) від 22.10.2020 року № 117-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на посаді начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації з 29 жовтня 2020 року.

Стягнути з Управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації (, вул. Морська, 13, м. Херсон, 73000) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2020 по 28.02.2021 у розмірі 93271 (дев`яносто три тисячі двісті сімдесят одна) грн. 64 коп.

Допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації з 29 жовтня 2020 року.

Допустити до негайного виконання судове рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 березня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 106030000