Справа № 200/11289/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Справа№200/11289/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд: визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 у пільговому обчисленні (кожний рік за два роки) період навчання з 01.09.1981 р. по 20.07.1984 р. в МПТУ № 99 та період проходження військової служби у Радянській Армії з 26.04.1985р. по 12.05.1987р., як трудовий стаж за списком № 1, що складає - 4 роки 11 місяців 7 днів; зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981р. по 20.07.1984р. в МПТУ № 99 та період проходження військової служби у Радянській Армії з 26.04.1985р. по 12.05.1987р., як трудовий стаж за списком № 1 зарахувавши у пільговому обчисленні з розрахунку кожний рік навчання та проходження військової служби за два роки; зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок, нарахування та виплатити виниклу заборгованість по пенсії ОСОБА_1 з 18.11.2015 року (з моменту звернення із заявою про призначення пенсії); встановити строк - 10 днів з часу набрання рішення законної сили для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови.

Ухвалою від 07 грудня 2020 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 22 грудня 2020 року.

22 грудня 2020 року розгляд справи відкладено на 18 січня 2021 року.

18 січня 2021 року розгляд справи відкладено на 01 лютого 2021 року.

01 лютого 2021 року ухвалою суду вирішено питання про подальший розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання, яке призначено на 16 лютого 2021 року.

02 лютого 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

16 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 02 березня 2021 року.

02 березня 2021 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на адміністративний позов, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та отримує пенсію за віком відповідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.11.2015 року.

Позивач звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання інформації про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії із розшифруванням за видами доплат помісячно за період з часу призначення пенсії до теперішнього часу та відомості, які коефіцієнти по стажу та по заробітку застосовуються для нарахування пенсії позивача, які доплати та надбавки нараховуються до пенсії та на якій підставі.

На адвокатський запит Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області 01.09.2020 року, надало листа, де з отриманої відповіді позивач дізнався, що в його стаж роботи не включено у пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік за два роки) період навчання з 01.09.1981 року по 20.07.1984 року та період військової служби службу у Радянській Армії з 26.04.1985 року по 12.05.1987 року, як трудовий стаж за списком № 1 (зарахувавши кожний рік за два роки), що підтверджується розрахунком по стажу, сформованим відповідачем.

Позивач зазначає, що згідно диплому НОМЕР_3 від 20 липня 1984 року та трудової книжки, з 01.09.1981 року по 20.07.1984 року навчався в МПТУ № 99 за професією: оператор поста управління стану гарячої прокатки та відразу після закінчення з 23.07.1984 року по 25.04.1985 року працював за списком № 1 в листопрокатному цеху - 1700 оператором поста управління стана гарячої прокатки, тобто за професією здобутою в професіонально - технічному училищі та з 26.04.1985 року по 12.05.1987 року проходив військову службу у Радянській Армії, відразу після проходженням військової служби з 26.07.1987 року, так само почав працювати за списком № 1 в листопрокатному цеху-1700 за професією «посадник гарячого металу», що не заперечується позивачем.

Згідно розрахунку Маріупольського об`єднаного УПФУ Донецької області страховий стаж, який враховано по 30.11.2019 року, складає: 68 років 0 місяців 16 днів з них за списком № 1 - 30 років, однак на думку позивача його стаж роботи повинен складати 72 поки 11 місяців 7 днів. Період навчання та проходженням військової служби не врахований відповідачем у пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік за два роки) з 01.09.1981 року по 20.07.1984 року, 26.04.1985 року по 12.05.1987 року - складає 4 роки 11 місяців 7 днів.

Відповідач Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач проти задоволення позову заперечує з огляду на те, що страховий стаж, який враховано по 30.11.2015р. складає 60 років 0 місяців 16 днів, з них за Списком №1 - 26 років.

Відповідач зазначає, що військова служба зараховується до пільгового стажу роботи тільки при визначені права на пенсію, а позивач має стаж роботи на пільгових умовах достатній для призначення пенсії, не має правових підстав для зарахування до стажу роботи за Списком №1 періоду навчання та періоду проходження військової служби зарахувавши у пільговому обчисленні з розрахунку кожний рік навчання та проходження військової служби за два роки та посилається на правову позицію, викладену в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 року №280/4918/20-а.

Згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 20.06.1984 року спірні періоди підтверджуються записами №№ 1-2, 4-5.

Згідно військового квитка НОМЕР_5 від 25.04.1985 року, позивач з 26.04.1984 року по 12.05.1987 проходив військову службу.

Згідно Диплому НОМЕР_3 , виданому МПТУ №99, позивач в період з 01.09.1981 року по 20.07.1984 року навчався за спеціальністю оператор поста управління стану гарячої прокатки та здобув кваліфікацію оператор поста управління стану гарячої прокатки третього розряду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо не зарахування спірних періодів визнаються відповідачем, та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п/п «з» п. 109 постанови Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період військової служби та навчання позивача), до загального стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота в якості робітника або службовця, незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв, зокрема, в стаж зараховується навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Відповідно до п/п «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно ст. 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби" № 2636-ІУ від 02.06.2005, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (абзац 2).

Відповідно до п/п «к» п. 109 постанови Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590, до загального стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота в якості робітника або службовця, незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв, зокрема, в стаж зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.

Згідно п/п «л» п. 109 постанови Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590, до загального стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота в якості робітника або службовця, незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв, зокрема, в стаж зараховується, при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "до" і "л", прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Враховуючи викладене, відповідач дійшов помилкових висновків щодо неврахування спірних періодів навчання та строкової військової служби позивача через достатність у позивача пільгового стажу для призначення пенсії.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII чітко визначає, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується не тільки до їх пільгового, а і до страхового стажу, тобто такого підчас якого сплачувались страхові внески.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Виходячи з положень даної норми, до страхового стажу додатково зараховується по одному року за кожний повний рік стажу роботи саме на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, проте періоди навчання та військової служби тільки прирівнюються до стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, однак в ці періоди позивач фактично не працював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Враховуючи викладене, спірні періоди не підлягають подвійному пільговому обчисленню, тож суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним.

Що стосується встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору

Згідно квитанції №29590605 від 23.11.2020 року за подання ОСОБА_1 позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1981 р. по 20.07.1984 р. в МПТУ № 99 та періоду проходження військової служби у Радянській армії з 26.04.1985р. по 12.05.1987р., як трудовий стаж за списком № 1.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981р. по 20.07.1984р. в МПТУ № 99 та період проходження військової служби у Радянській армії з 26.04.1985р. по 12.05.1987р., як трудовий стаж за списком № 1.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок, нарахування та виплатити виниклу заборгованість по пенсії ОСОБА_1 з 18.11.2015 року з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 840 (Вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вступну та резолютивну частини складено та підписано 02 березня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко