Справа № 320/5119/19
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №320/5119/19
Провадження 2-а/362/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2021 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Яренко Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області справу за адміністративним позовом громадянина Казахстану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення -,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення Серії ПН МКМ № 000130 від 04.09.2019 р. за ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 мотивує свій позов тим, що 26.10.2017 р. в пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» його було затримано, після чого він звернувся до Державної міграційної служби України з питанням про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, на що повідомленням № 69 від 23.04.2018 р. йому було відмовлено, не погодившись з вказаним рішенням, він його оскаржив до суду, однак оскаржуваною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, а саме відносно особи, яка проживає в Україні без документів на право проживання в України. Позивач вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою Васильківськогоь міськрайонного суду Київської області від 13.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити та клопотання про зміну відповідача на належного, яке позивачем залишено поза увагою.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є справедливе неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З ч.1 ст. 203 КУпроАП слідує,що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

З позовної заяви, пояснень позивача слідує, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон України в жовтні 2017 р.

Позивач зауважив, що він звернувся в державні органи України щодо надання йому статусу особи, що потребує захисту.

Наказом Управління Державної міграційної служби від 16 07.2018 р. позивачу за його зверненням відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2019 р., залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 р. позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.08.2019 р. та 04.09.2019 р. касаційні скарги позивача на ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2019 р. та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 р., повернуто позивачу.

Всі доводи позивача, як щодо встановлення йому особливого статусу, чи намагання узаконити своє перебування в України, позивачем не підтверджено.

Згідно зі ст. 26 Конституції України іноземці мають ті самі права і свободи та виконують ті самі обов`язки, що й громадяни України, і є рівними перед законом, якщо інше не передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (зі змінами та доповненнями) поняття «іноземець» охоплює дві категорії осіб: іноземці - особи, які не перебувають у громадянстві України і є громадянами (підданими) іншої держави або держав, та особи без громадянства - особи, яких жодна держава згідно зі своїм законодавством не вважає своїми громадянами.

Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1.протягом наданого візою дозволу в разі в`їзду з держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2.не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

3.на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду за візою, оформленою до 11.09.2011 р.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України може бути продовженим,відповідно до Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України,кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивач підтвердив, що органи міграційної служби неодноразово накладали на нього стягнення за порушення відповідного законодавства. Позивач не вказав, за які саме правопорушення, доказів не надав, однак, перебуваючи в Україні тривалий час, як стверджує позивач з 2004 р., тобто, понад 15 років, позивач зобов`язаний був дотримуватися законодавства України, узаконити своє перебування в Україні.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України(далі-КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували законність його перебування на території України станом на 06.09.2019 р., тобто на час складання оскаржуваної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем подано позов до неналежного відповідача, оскільки оскаржувана постанова Серії ПН МКМ № 000130 від 04.09.2019 р., складена уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, тобто відповідачем у даній справі має бути орган, чиї дії оскаржуються. Клопотань від позивача про заміну неналежного відповілача чи залучення співвідповідача подано не було.

На підставі наведеного, ст. 26, ст. 68 Конституції України, ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення,Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , Постанови КМУ від 15.02.2012 р.№150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», керуючись ст.ст. 2,5,12,76,77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову громадянина Казахстану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого Апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Кравченко