Справа № 520/12906/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 р. Справа № 520/12906/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О.) по справі № 520/12906/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківській рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 позов задоволено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог зазначає, що висновки суду щодо наявності підстав для зобов`язання пенсійний орган виплачувати пенсію ОСОБА_1 на банківській рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» суперечить ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також вказує, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу пенсія призначена саме відповідно до цього Закону.

Крім того, зазначає, що судом не враховано наявність судового рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що до січня 2000 р. ОСОБА_1 проживав в Україні , в м. Харкові та отримував пенсію за вислугу років, як працівник МВС України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У зв`язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії йому було припинено.

22.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив перерахувати та поновити виплату пенсії за вислугу років, як працівнику МВС з 07.10.2009 в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити запит пенсійної справи, інших недостатніх для поновлення виплати пенсії документів.

06.10.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом повідомило позивача, що між Україною та Ізраїлем нема будь-якого міжнародного договору щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Позивачем було оскаржено вказану відмову пенсійного органу в судовому порядку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харків від 06.12.2017 по справі № 638/15911/17 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 18.04.2017.

08.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснювати виплату пенсії на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16).

02.09.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області листом повідомило позивача, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якої пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи ВАТ «Державний ощадний банк України». Іншого чинним законодавством не передбачено (а.с. 18).

Не погоджуючись із відмовою відповідача виплачувати пенсію на банківській рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсії, призначені до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 47 цього Закону), а пунктом 6 Порядку № 1596 , передбачено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), яким визначено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 52 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Разом з тим, згідно зі статтею 62 Закону № 2262-ХІІ пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю. Виплата пенсії позивачу поновлена з 2017 та виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно абз .2 ст.62 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, в спірних правовідносинах застосуванню підлягає абз. 2 ст. 62 Закону № 2262-ХІІ, що спростовує доводи скаржника про необхідність застосування ст. 52 вказаного Закону в частині здійснення виплати пенсії позивачу через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Як встановлено ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 662) затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, пунктом 6 якого передбачено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно п. 2 Порядку № 1596 уповноваженими банками є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231.

Пунктом 9 Порядку №1596 передбачено, що між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме:

- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;

- від установи уповноваженого банку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звертався до пенсійного органу із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

На офіційному сайті Пенсійного фонду України та Міністерства фінансів України за посиланням: www/ pfu.gov.ua та https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv наведено перелік уповноважених банків, через які може здійснюватись виплата пенсій, серед переліку яких є також АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» є уповноваженим банком, якому надано право виплати пенсії пенсіонерам, через відкритий в ньому поточний рахунок.

Натомість відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні таких виплат.

Враховуючи вищевикладене, вірним є висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» за його заявою, що є підставою для задоволення позовних вимог

Доводи скаржника про щодо наявності судового рішення, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішення Дзержинського районного суду м. Харків від 06.12.2017 по справі № 638/15911/17 ( на яке посилається відповідач) стосувалося іншого предмету спору, а саме поновлення позивачу виплати пенсії. Позовні вимоги щодо визначення банку, на рахунок якого такі виплати мають здійснюватись, позивачем не заявлялися та судом не розглядалися.

Посилання апелянта на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі № 2040/6438/18 колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, в цій постанові надана оцінка іншим правовідносинам, в яких позивач постійно проживає в Україні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 по справі № 520/12906/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова