Справа № 313/494/20
Суддя: Нагорний А. О.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 313/494/20
Провадження № 2-а/313/6/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Зезік Олега Олеговича, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, адміністративного стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову від 07.04.2020 р. серії ЕАК № 2354201 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с.1-5).

Справу про адміністративне правопорушення закрити, відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду справи позивач надав суду уточнений адміністративний позов (а.с.44-49).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач при фіксації швидкості руху автомобіля, застосував лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер № 000523, який є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 р. №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 р. є не чинним з 02.11.2015 р.

Відповідач постанову про накладення штрафу ухвалив на місці, чим позбавив права на захист, при цьому порушив Конституцію України, а також рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. та № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Ухвалою суду від 18.05.2020 р. за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено управління патрульної служби в Одеській області Департамент патрульної поліції (а.с.55).

На позов надані пояснення та компакт-диск з відеозаписом правопорушення та фотоматеріалами і показами технічних приладів, з проханням у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.21-30).

Управління патрульної служби в Одеській області Департамент патрульної поліції надало письмову правову позицію щодо уточненого адміністративного позову з проханням у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вимоги позивача вважають не обгрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Права позивачеві передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснені, але ОСОБА_1 ними не скористався. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 р. №1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.Засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Висловлена також позиція щодо посилання позивача на невідповідність оскаржуваної постанови, зокрема електронну, форма якої не відповідає за змістом бланку постанови. Вважають позицію позивача у 2 абзаці на сторінці 2 уточненого адміністративного позову помилковою, оскільки оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2354201 від 07.04.2020 р. відповідає вимогам додатку № 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395.

Вважають, що постанова укладена відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП за скороченою процедурою і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Дозволяється фіксація адміністративного правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 р. по справі № 760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч.5 ст. 242 КАС України).

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.2018 р. по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

У відзиві на позов відповідач вказує, що інспектор під час розгляду справи роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 КУпАП. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП-не надходило. Cанкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Тому відсутність захисника при складанні постанови не суперечить інтересам правосудді, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Відповідач у відзиві зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення (а.с.62-70).

Представник відповідача адвокат Шубін О.П., на підставі карантинних заходів, пов`язаних з СOVID-19, звернувся із письмовою заявою провести судовий розгляд справи без його участі та позивача. Позов задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з вимогами ст.205 КАС України неявка зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши позов та наданій на нього пояснення, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.04.2020 р. інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області, молодший лейтенант поліції Зезік О.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2354201, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.04.2020 р. о 13 год. 59 хв., у с. Іванове, а/д Одеса Мелітополь, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307-40, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в межах населеного пункту зі швидкістю 95 км/год при допустимій 50 км/год. Дане порушення зафіксовано приладом TruCAM, серійний номер 000523 та чим на думку інспектора, позивач порушив вимоги п.12.4. ПДР, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта», 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункта».

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню

адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - покази лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер № 000523.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу LTI 20/20, суд встановив, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км.

За відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

При дослідженні відеозапису - В8000-0407-140305 встановлено, що на рухомий автомобіль наведено ціль та протягом приблизно 1 секунди здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Крім того, суд зазначає, що при перегляді відеозапису - В8000-0407-140305 модель автомобіля та його номер встановити не можливо через відсутність чіткого зображення. При перегляді фотографії на паперовому та електронному носіях також відсутнє чітке зображення моделі автомобіля та його номера.

Відповідач не надав жодного доказу щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Крім того, суд наголошує, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото,відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Крім того, відповідач порушив гарантоване ст. 59 Конституції України право на захист, так як не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що поліцейський під час розгляду справи роз`яснив позивачу права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 19 Конституції України, п. 1) ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 288, 289 КУпАП, керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову від 07.04.2020 р. серії ЕАК № 2354201 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП по факту обставин, викладених у постанові серії ЕАК № 2354021 від 07.04.2020 р. - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати в сумі 420,40 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Веселівський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з моменту проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 05.03.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізькоїобласті А.О.Нагорний

25.02.2021