Справа № 580/4614/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про закриття провадження у справі

05 березня 2021 року справа № 580/4614/20
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого: судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу №580/4614/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини в частині притягнення до матеріальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10 червня 2019 року в частині притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що після його звільнення з військової служби відповідач провів службове розслідування за фактом відсутності блоків, які містять дорогоцінні метали в апаратурі зв`язку військової частини НОМЕР_2 та склав акт службового розслідування, яким встановлено, що під час проведення інвентаризації було встановлено відсутність блоків в апаратурі зв`язку радіостанції Р-140-05 заводський №100095, які містять дорогоцінні матеріали, а саме: радіоприймач «Рябіна», радіоприймач Р-326, блоки В2, В3, В4 радіопередавача Р-140-05 та провину, зокрема, позивача, яка полягає у порушенні п. 12 частини 1 наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України».

На підставі акта службового розслідування відповідач прийняв наказ від 10 червня 2019 №185, згідно з пунктом 4 якого за шкоду, заподіяну державі, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі одного посадового окладу з грошового забезпечення у сумі 13172 гривні 52 копійки.

Для стягнення заподіяної шкоди відповідач звернувся до Уманського міськрайонного суду, ухвалою якого від 02.10.2020 відкрито провадження у справі №705/2528/20.

Вважаючи, що відсутні підстави для застосування матеріальної відповідальності, проте оскаржуваний наказ породжує для позивача правові наслідки, має безпосередній вплив на суб`ктивні права та обов`язки позивача, позивач звернувся з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 22.10.2020 відкрито провадження у адміністративній справі №580/4614/20 та вирішено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу №580/4614/20, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв?язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, під рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, вважаються такі владні рішення, дії чи бездіяльність, які спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин у публічно-правовій сфері, мають обов`язковий характер і породжують певні правові наслідки.

Згідно пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відтак, акт індивідуальної дії державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Судом встановлено, що позивач просить скасувати наказ про притягнення до матеріальної відповідальності від 10 червня 2019 року №185.

Згідно статті 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з акту службового розслідування та наказу від 10 червня 2019 року №185, позивач притягнений до матеріальної відповідальності на підставі пункту 13 розділу 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95, яке було чинним на час виникнення спірних відносин.
Згідно з пунктом 17 Положення №243/95 у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Згідно з пунктом 23 Положення №243/95 наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.

Згідно з пунктом 24 Положення №243/95 якщо військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний не згоден з рішенням вищого за підлеглістю командира (начальника), він відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право оскаржити таке рішення в судовому порядку.

Згідно з пунктом 25 Положення №243/95 утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).

Згідно вказаних приписів наказ про відшкодування заподіяної шкоди є підставою для утримання з грошового забезпечення військовослужбовця. Проте Положенням №243/95 встановлено судовий порядок оскарження лише рішення вищого за підлеглістю командира.

Судом встановлено, що службове розслідування було проведено та наказ від 10.06.2019 №185 виданий після того, як позивач був виключений зі списів особового складу військової частини НОМЕР_1 та вибув на нове місце служби і згідно з витягом з послужного списку позивач з вересня 2018 року проходить службу командиром кадру НОМЕР_3 окремого ТрО. Отже позивач не міг оскаржити наказ вищому за підлеглістю командиру, а відповідач може стягнути матеріальну шкоду лише у судовому порядку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2020 відкрито провадження у цивільній справі №705/2528/20 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування суми збитків, завданих державою.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.06.2018 у справі №815/5027/15, завдання шкоди та процес її відшкодування не підпадають під визначення публічно-правового спору, оскільки є деліктним зобов`язанням з конкретно визначеним суб`єктним складом - боржником, який завдав збитків, та кредитором, якому завдані збитки мають бути відшкодовані, і спір щодо її стягнення є цивільно-правовим.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судовому розгляду підлягають:

- заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування);

- заяви працівників, не згодних із відрахуваннями, проведеними власником або уповноваженим ним органом, чи з його розміром.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Отже наявність підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності повинна бути встановлена Уманським міськрайонним судом при розгляді цивільної справи №705/2528/20, при цьому наказ від 10.06.2019 №185 не є самостійною та беззаперечною підставою для стягнення матеріальної шкоди.

Враховуючи зазначене наказ від 10.06.2019 №185 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що породжує правові наслідки, тому не підлягає оскарженню у судовому порядку, в тому числі за правилами адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у адміністративній справі №580/4614/20.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №580/4614/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу від 10 червня 2019 року №185 про притягнення до матеріальної відповідальності закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду із заявою зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий А.В. Руденко