Справа № 480/9226/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2021 року Справа №480/9226/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9226/20 за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошової компенсації,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, де наказом від 25.06.2018 №128 звільнений з військової служби. Відповідно до займаної посади позивач мав право на отримання додаткової оплачуваної відпустки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 - за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Станом на день прийняття наказу про звільнення та виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2014 року по 2018 рік, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702. 24.11.2020 позивач звернувся до військової частини із заявою про виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку. Однак відповідач листом від 07.12.2020 відмовив у задоволенні заяви, зазначивши, що в особливий період надання деяких додаткових оплачуваних відпусток припинено. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Військова частина № НОМЕР_1 Національної гвардії України подала до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що встановлено та доведено лише факт того, що позивач за оскаржуваний період перебував на посаді контролера. Але для отримання права на додаткову щорічну відпустку відповідно до ч.4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а відповідно і грошову компенсацію за невикористані дні такої відпустки згідно п. 14 ст. 10-1 цього Закону необхідно перебувати на військовій посаді, виконання обов`язків військової служби за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Лише наявність вищеперерахованих обставин/навантажень і дає право на щорічну додаткову відпустку, а відповідно і компенсацію при звільненні. Крім цього, визначення фактичного часу перебування на військовій посаді, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я є дискреційними повноваженнями Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Також зазначає, що позивач до виключення зі списків особового складу не звертався до військової частини з відповідним рапортом про виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову.
Крім того, відповідачем до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якого ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовий частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом на посаді контролера (а.с.8).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 128 від 25.06.2018 ОСОБА_1 , контролера 5-ї стрілецької роти, звільненого у запас наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 08.06.2018 № 73 о/с (за станом здоров`я), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, 25.06.2018 (а.с.5).
24.11.2020 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки протягом 2012-2018 років у кількості 8 днів щороку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №702 від 01.08.2012 (а.с.7).
Листом від 07.12.2020 № 2/22/7-2074 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що за період з 2014 по 2018 роки ним не було використано 35 дні додаткової відпустки, а саме за 2014-2017 роки по 8 днів (всього 32 дні) та за 2018 рік 3 дні. Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежить від часу проходження служби у зазначених умовах (а.с.8).
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 4 Закону України Про відпустки від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон Про відпустки) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей) військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 (далі - постанова №702) затверджено, зокрема, переліки військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку, згідно з додатком 3.
Так, відповідно до пункту 91 додатку 3 до Постанови № 702 військовослужбовці, що займають посади контролер віднесені до посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, зокрема, тривалістю 8 календарних днів.
Як встановлено судом, позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді контролера.
Отже позивач, будучи військовослужбовцем, займаючи посади, визначені додатком 3 до Постанови №702, мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Відповідно до частини 8, 14, 17-19, 21 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення (ч.8 ст.10-1).
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті (абз. 2 ч.14 ст.10-1).
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абз. 3 ч. 14 ст. 10-1).
Отже, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби, у т.ч. в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
При цьому, необхідно зауважити, що припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізоване в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Таким чином, позивач має право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, оскільки в період з 2014 року по 25.06.2018 така відпустка йому не надавалась та при звільненні компенсація не виплачувалася.
Посилання відповідача у відзиві на те, що лише факт перебування на посаді не дає права позивачеві на отримання додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, суд вважає необґрунтованими, оскільки нормативно-правовий акт, який регулює спірні правовідносини, не ставить у залежність набуття права на спірну відпустку від фактичного часу виконання таких обов`язків, наявності наказу командира тощо, а пов`язує вказане право на додаткову відпустку виключно з фактом перебування на посаді згідно Переліку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Військова частина № НОМЕР_1 Національної гвардії України, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності своєї відмови у виплаті грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період з 2014 року по 25.06.2018.
Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.
Предметом розгляду даної справи є право позивача на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, яке взагалі заперечується відповідачем.
Військовою частиною № НОМЕР_1 сума компенсації за невикористані дні додаткової відпустки позивачу не нараховувалася, а був наданий лише розрахунок компенсації за заявою позивача.
У той же час, нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки відносяться до компетенції відповідача.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку.
З огляду на встановлені судом обставини, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, та визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України у невиплаті грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 25.06.2018 та зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за період з 2014 року по 25.06.2018.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 53255650 від 15.12.2020 (а.с.3).
Враховуючи, що судом було встановлено протиправність відмови відповідача та зобов`язано вчинити дії, суд дійшов висновку, що позивачу відшкодовується за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України сума судового збору в загальному розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошової компенсації задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 25.06.2018.
Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 25.06.2018.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець