Справа № 520/11743/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.Справа № 520/11743/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 15.12.20 року по справі № 520/11743/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС"

до Державної податкової служби України , Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" (далі за текстом також позивач, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі за текстом також відповідач-1, ДПС України) та Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом також відповідач-2, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Харківській області № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 23 червня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Харківській області № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 15 липня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Харківській області № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 14 серпня 2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 23 червня 2020 року на суму 232185,60 грн, в тому числі ПДВ - 38697,60 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 2 від 15 липня 2020 року на суму 360463,20 грн, в тому числі ПДВ - 60077,20 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 14 серпня 2020 року на суму 307637,10 грн, в тому числі ПДВ - 51272,85 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року, № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року, № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" № 1 від 23 червня 2020 року, № 2 від 15 липня 2020 року, № 1 від 14 серпня 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" 6306,00 грн у відшкодування судових витрат солідарно з кожного з відповідачів по 3103,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Харківській області зазначило, що ухвалюючи рішення, Харківський окружний адміністративний суд невірно застосував приписи п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та не взяв до уваги положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019. Вважає, що судом першої інстанції, за умов неподання позивачем первинних документів на розблокування податкових накладних, визначених у п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019 для підтвердження відсутності ризику за податковими накладними, неправомірно зобов`язано ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних, оформлених ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС".

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи (, адреса: 61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 1, під. 6, офіс 65-18). Позивач є платником податку на додану вартість.

ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" складено та направлено до Єдиного реєстру податкових накладних для їх подальшої реєстрації податкові накладні (т. 2 а.с. 26, 58, 151):

- № 1 від 23.06.2020 на суму 232 185,60 грн, в т.ч. ПДВ - 38 697,60 грн;

- № 2 від 15.07.2020 на суму 360 463,20 грн, в т.ч. ПДВ - 60 077,20 грн;

- № 1 від 14.08.2020 на суму 307 637,10 грн, в т.ч. ПДВ - 51 272,85 грн.

Проте, позивачем отримано від контролюючого органу квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних від 13.07.2020, від 31.07.2020, від 25.08.2020, у яких з посиланнями на вимоги п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що реєстрація податкових накладних № 1 від 23.06.2020, № 2 від 15.07.2020, № 1 від 14.08.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (т. 1 а.с. 28, 60, 155).

Отримавши квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних, позивач надіслав до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрації яких зупинено від 10.08.2020, від 28.08.2020 з доданими до них документами.

Проте, Комісією комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

1) № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 23 червня 2020 року на суму 232 185,60 грн, в т.ч. ПДВ - 38 697,60 грн;

2) № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 15 липня 2020 року на суму 360 463,20 грн, в т.ч. ПДВ - 60 077,20 грн;

3) № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 14 серпня 2020 року на суму 307 637,10 грн, в т.ч. ПДВ - 51 272,85 грн (т. 2 а.с. 29, 62, 157).

Як підставу для відмови у реєстрації податкових накладних № 2 від 15 липня 2020 року та № 1 від 14 серпня 2020 року в рішеннях № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року та № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року вказано про ненадання платником податку копій документів:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних;

- документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та /або законодавством.

Як підставу для відмови у реєстрації податкової накладної № 1 від 23 червня 2020 року в рішенні № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року вказано про ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Не погодившись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що наявні всі правові підстави для реєстрації податкових накладних.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доказано правомірності спірних рішень, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена їх протиправність.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 за № 1246 зі змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок № 1246), а також Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затвердженого Постановою КМУ від 16.10.2014 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок № 569).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до підпункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно з якими реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Пунктом 17 Порядку № 1246, визначено, що у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік обов`язкової для фіксації в рамках квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної інформації. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою. Так, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної повинна фіксувати:

1) порядковий номер та дату складення податкової накладної;

2) конкретний критерій або ж критерії, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної;

3) пропозицію про надання платником податків пояснень та/або перелік конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію та податкової накладної.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації):

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих для реєстрації в іншому місяці, ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої для реєстрації в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений у них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена у попередньому місяці, становить більше 20 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно виконуються такі умови:

загальна сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, платником податку та його відокремленими підрозділами, якими подано податкову накладну/розрахунок коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 1 млн. гривень;

4) у податковій накладній/розрахунку коригування відображена операція з товаром за кодом згідно з УКТЗЕД та/або послугою за кодом згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, які зазначені у таблиці даних платника податку, врахованій контролюючим органом.

Відповідно до п. 5 Порядку платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Додатком 1 до Порядку № 1165 установлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 6 Порядку № 1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком (пункт 26 Порядку № 1165).

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення (абз. 8 пункту 40 Порядку 1165).

Матеріали засідання комісії контролюючого органу зберігаються десять років (пункт 43 Порядку № 1165).

У додатку 4 до Порядку № 1165 зазначено, що рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку

Згідно з п. п. 10, 11 Порядку у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті ПК України зупинено у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 за № 520 (далі за текстом - Порядок № 520).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п. 7).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

З наведеного слідує, що виключного переліку документів, які надаються на підтвердження господарської операції, не встановлено.

Проте, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень Комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року, № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року, № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року.

Як убачається з матеріалів справи, в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних від 13.07.2020, від 31.07.2020, від 25.08.2020, з посиланнями на вимоги п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Проте, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у справі № 520/2977/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "МАШСЕРВІС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 18428 від 04 лютого 2020 року Комісії Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "МАШСЕРВІС критеріям ризиковості платника податку. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 10.11.2020.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зважаючи на те, що рішення Комісії Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації № 18428 від 04.02.2020 про відповідність ТОВ "ТД "МАШСЕРВІС критеріям ризиковості платника податку визнано протиправним та скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020, яке набрало законної сили, таке рішення Комісії не породжує для позивача жодних правових наслідків від моменту його прийняття, тобто, з 04.02.2020 позивач не відповідає критеріям ризиковості платника податку.

Також, у квитанціях запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, у квитанціях про зупинення реєстрації ПН не вказано конкретний перелік документів, який платник податків має надати для обґрунтованого рішення щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкових накладних щодо оформлення квитанцій прямо вказує на те, що рішення, які прийнято на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкових накладних, теж не є законним.

В свою чергу, в оскаржуваних рішеннях контролюючим органом не обґрунтовано, які саме документи, надані платником, складені з порушенням законодавства, чому документи платника не є достатніми для прийняття Комісією ДПС рішення про реєстрацію податкових накладних, які документи платник податків має надати для обґрунтованого рішення щодо реєстрації ПН.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку таких документів.

Вживання податковим органом загального посилання на необхідність подання «первинних документів» та «документів щодо підтвердження відповідності продукції» є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Зазначений висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 13 грудня 2001 у справі "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови" ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 ) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Обов`язковою ознакою правового акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Отже, рішення контролюючого органу повинне відповідати критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та не породжувати його неоднозначного трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Зазначені висновки неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема, у постанові від 09.07.2019 у справі № 140/2093/18.

У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності, що узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 у справі № 822/1817/18 та від 20 серпня 2019 у справі № 2540/3009/18.

В порушення наведених вище нормативних приписів відповідачем прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних із зазначенням причиною для відмови ненадання «первинних документів» та в графі Додаткова інформація (зазначити конкретні документи) - жодного документу не зазначено.

Колегія суддів зазначає, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 04.12.2018 у справі № 821/1173/17, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі № 360/1776/19.

Судовим розглядом установлено, що отримавши квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних від 13.07.2020, від 31.07.2020, від 25.08.2020, якими запропоновано відповідачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ "ТД "МАШСЕРВІС надіслало до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрації яких зупинено від 22.07.2020, від 10.08.2020, а також від 28.08.2020 з доданими до них документами.

Разом з повідомленням платником податків надіслано до ГУ ДПС в Харківській області, Центрального управління, Шевченківської ДПІ (Шевченківський район м. Харкова) первинні бухгалтерські документи. Вказані документи роздруковано позивачем з особистого Електронного кабінету у формі документів довільного формату.

Щодо податкової накладної № 1 від 23 червня 2020 року позивачем до матеріалів справи надано такі документи первинного бухгалтерського обліку: договір № 0108/17 від 01 серпня 2017 року (документ довільного формату № 1 від 22.07.2020); договір № 0108/19 від 01 серпня 2019 року (документ довільного формату № 1 від 22.07.2020); штатний розпис (документ довільного формату № 2 від 22.07.2020); рахунок-фактуру № СФ-0000726 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 6 від 22.07.2020); видаткову накладну № РН-0000508 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 6 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну № Р-0000508 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 6 від 22.07.2020) (т. 1 а.с. 17-18); податкову накладну № 1 від 23 червня 2020 року (документ довільного формату № 5 від 22.07.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 7 від 22.07.2020); Контракт № 01-03-2019-013Р від 01 березня 2019 року (документ довільного формату № 9 від 22.07.2020); специфікацію до рахунку № А від 08 липня 2019 року (документ довільного формату № 18 від 22.07.2020); відвантажувальну специфікацію № А від 08 липня 2019 року (документ довільного формату № 18 від 22.07.2020); інвойс № А від 08 липня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № А від 08 липня 2019року (документ довільного формату № 19 від 22.07.2020); декларацію на товар № 10418010/090719/0173980 від 08 липня 2019 року (документ довільного формату № 14 від 22.07.2020); митну декларацію № UA807170/2019/037581 від 11 липня 2019 року (документ довільного формату № 14 від 22.07.2020); специфікацію до рахунку №А від 30 вересня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 22.07.2020); відвантажувальну специфікацію № А (документ довільного формату № 19 від 22.07.2020); інвойс № А від 30 вересня 2019 року (документ довільного формату № 19 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № А від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 19 від 22.07.2020); декларацію на товар № 10418010/011019/0261799 від 01 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 22.07.2020); митну декларацію № UA 807170/2019/052810 від 03 жовтня 2019року (документ довільного формату № 15 від 22.07.2020); специфікацію до рахунку № А1900253 767 від 21 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 20 від 22.07.2020); відвантажувальну специфікацію № А (документ довільного формату № 20 від 22.07.2020); інвойс № А від 21 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 20 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № А від 21 жовтня 2019року (документ довільного формату № 20 від 22.07.2020); митну декларацію № UA 807170/2019/057547 від 24 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 16 від 22.07.2020); декларацію на товар № 10418010/221019/0283801; специфікацію до рахунку № А від 28 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 21 від 22.07.2020); відвантажувальну специфікацію № А (документ довільного формату № 21 від 22.07.2020); інвойс № А від 28 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 21 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № Al900255755 від 01 листопада 2019 року (документ довільного формату № 21 від 22.07.2020); декларацію на товар № 10418010/291019/0292137 від 29 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 17 від 22.07.2020); митну декларацію № UA 807170/2019/059337 від 01 листопада 2019 року (документ довільного формату № 17 від 22.07.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату №10 від 22.07.2020); контракт № 804/12250191/00160 від 14 серпня 2018 року (документ довільного формату № 11 від 22.07.2020); специфікацію № 18 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 22.07.2020); інвойс № 173 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату №11 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № 478190 від 06 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 22.07.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 10 від 22.07.2020); митну декларацію № НА 807170/2019/053428 від 07 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 13 від 22.07.2020); декларацію на товар № 10418010/031019/0264757 від 03 жовтня 2020 року (документ довільного формату № 13 від 22.07.2020); договір про організацію перевезень № 21/09/18 від 21 вересня 2018 року (документ довільного формату № 3 від 22.07.2020); рахунок-фактуру № мі-0001140 від 04 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 3 від 22.07.2020); заявку на перевезення вантажу № 22 від 30 вересня за специфікацією 2019 року (документ довільного формату № 3 від 22.07.2020); акт № мі-0001140 від 08 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 3 від 22.07.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 3 від 22.07.2020); рахунок на оплату № 14 від 23 червня 2020 року (документ довільного формату № 4 від 22.07.2020); видаткову накладну № 14 від 23 червня 2020 року (документ довільного формату № 4 від 22.07.2020); товарно-транспортну накладну № Р14 від 23 червня 2020 року (документ довільного формату № 4 від 22.07.2020).

Щодо податкової накладної № 2 від 15 липня 2020 року позивачем до матеріалів справи надано такі документи первинного бухгалтерського обліку: договір № 0108/17 від 01 серпня 2017 року (документ довільного формату № 1 від 10.08.2020); договір № 0108/19 від 01 серпня 2019 року (документ довільного формату № 1 від 10.08.2020); штатний розпис (документ довільного формату № 2 від 10.08.2020); рахунок на оплату № 16 від 15 липня 2020 року (документ довільного формату № 13 від 10.08.2020); договір поставки № 15-1 від 15 серпня 2017 року (документ довільного формату № 3 від 10.08.2020); видаткову накладну № 408 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 4 від 10.08.2020); акт приймання-передачі товарів № 408 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 4 від 10.08.2020); податкову накладну № 139 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 10.08.2020); видаткову накладну № 409 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 5 від 10.08.2020); акт приймання-передачі товарів № 409 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 5 від 10.08.2020); податкову накладну № 141 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 10.08.2020); видаткову накладну № 410 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 6 від 10.08.2020); акт приймання-передачі товарів № 410 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 6 від 10.08.2020); податкову накладну № 140 від 17 травня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 10.08.2020); платіжне доручення № 560 від 20 грудня 2019 року (документ довільного формату № 10 від 10.08.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 10 від 10.08.2020); видаткову накладну № 15 від 15 липня 2020 року (документ довільного формату № 7 від 10.08.2020); товарно-транспортну накладну № 15 від 15 липня 2020 року (документ довільного формату № 8 від 10.08.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 9 від 10.08.2020).

Щодо податкової накладної № 1 від 14 серпня 2020 року позивачем до матеріалів справи надано такі документи первинного бухгалтерського обліку: договір № 0108/17 від 01 серпня 2017 року (документ довільного формату № 1 від 28.08.2020); договір № 0108/19 від 01 серпня 2019 року (документ довільного формату № 1 від 28.08.2020); штатний розпис (документ довільного формату №17 від 28.08.2020); рахунок на оплату № 17 від 14 серпня 2020 року (документ довільного формату № 4 від 28.08.2020); контракт № 804/12250191/00160 від 14 серпня 2018 року (документ довільного формату № 8 від 28.08.2020); специфікацію № 18 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 9 від 28.08.2020); відвантажувальну специфікацію № 18 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); інвойс №173 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); товарно-транспортну накладну (CMR) № 478190 від 06 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); декларацію на товар № 10418010/031019/026757 від 03 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); митну декларацію № UA 807170/2019/053428 від 07 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 11 від 28.08.2020); договір про організацію перевезень № 21/09/18 від 21 вересня 2018 року (документ довільного формату № 14 від 28.08.2020; рахунок-фактуру № мі-0001140 від 04 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 28.08.2020); заявку на перевезення вантажу № 22 від 30 вересня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 28.08.2020); акт № мі-0001140 від 08 жовтня 2019 року (документ довільного формату № 15 від 28.08.2020); виписку з банківського рахунку (документ довільного формату № 15 від 28.08.2020); видаткову накладну № 17 від 14 серпня 2020 року (документ довільного формату № 5 від 28.08.2020); товарно-транспортну накладну № Р17 від 14 серпня 2020 року (документ довільного формату № 6 від 28.08.2020); акт надання послуг № 286 від 26 серпня 2020 року (документ довільного формату № 7 від 28.08.2020).

Отже, відповідно до вимог податкового кодексу України та Постанови КМУ № 1165 від 11 грудня 2019 позивачем подано пояснення і всі документи на підтвердження здійснення господарських операцій, що були підставою для складання та реєстрації податкових накладних № 1 від 23.06.2020 та № 2 від 15.07.2020, № 1 від 14.08.2020, що, в свою чергу, спростовує викладене в оскаржуваних рішеннях відповідача твердження про ненадання позивачем первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, в .т.ч. рахунків - фактур/ інвойсів, актів приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Зазначені документи не дають підстав для сумніву щодо дійсного укладання договорів задля здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Факт поставки товару зумовлював обов`язок позивача в силу вимог пункту 187.1 статті 187, пункту 201.1 статті 201, пункту 201.7 статті 201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України сформувати та направити для реєстрації податкові накладні, тобто, за правилом першої події, що в даному випадку і було виконано позивачем шляхом подання податкових накладних для реєстрації в ЄРПН.

В межах спірних правовідносин, колегія суддів звертає особливу увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результатами розгляду цієї справи не робить висновків щодо "товарності (реальності)" операцій поставки за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Отже, зважаючи на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у справі № 520/2977/2020, яким скасовано рішення про відповідність ТОВ «ТД «МАШСЕРВІС» критеріям ризиковості платника податків, та на те, що первинні документи за господарськими операціями платника податків були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Водночас, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навів обґрунтованих мотивів прийняття рішень про відмову в реєстрації податкових накладних ТОВ «ТД «МАШСЕРВІС» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що квитанціями від 13.07.2020, від 31.07.2020, від 25.08.2020 протиправно зупинено реєстрацію податкових накладних № 1 від 23.06.2020, № 2 від 15.07.2020, № 1 від 14.08.2020 з підстав відповідності ТОВ "ТД "МАШСЕРВІС п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, ненадання первинних документів, та, як наслідок, протиправно прийнято оскаржувані рішення Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року, № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року, № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року, є правомірним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням ДПС в Харківській області не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1773119/38969793 від 28 липня 2020 року, № 1837054/38969793 від 14 серпня 2020 року, № 1899488/38969793 від 04 вересня 2020 року, а тому позовні вимоги в частині визнання таких рішень протиправними та їх скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність захисту прав позивача шляхом покладення на ДПС України обов`язку зареєструвати податкові накладні № 1 від 23.06.2020 та № 2 від 15.07.2020, № 1 від 14.08.2020, оформлені ТОВ «ТД «МАШСЕРВІС», суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. Водночас, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У контексті наведеного, колегією суддів ураховується, що відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами частин третьої і четвертої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз наведених норм свідчить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки.

Суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіального органу, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Разом з тим, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція сформована у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 у справі № 2340/3933/18, від 16 вересня 2015 у справі № 21-1465а15 та від 02 лютого 2016 у справі № 804/14800/14.

Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

З урахуванням того, що відмова у реєстрації податкових накладних визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається, колегія суддів уважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 23.06.2020 та № 2 від 15.07.2020, № 1 від 14.08.2020, оформлені ТОВ «ТД «МАШСЕРВІС».

Твердження ГУ ДПС України в Харківській області про те, що судом першої інстанції у рішенні неправомірно зобов`язано ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних позивача за умов неподання позивачем первинних документів, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, дослідженими колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі № 520/11743/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 09.03.2021 року