Справа № 362/394/21
Суддя: Дорошенко В. М.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Васильківський міськрайонний суд Київської області
Справа362/394/21
Провадження 2-а/362/30/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" березня 2021 р. м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Києва, інспектора УПП м. Києва Хлівненка Дениса Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції міста Києва (далі - УПП м. Києва), інспектора УПП м. Києва Хлівненка Дениса Миколайовича з вимогами:

1) скасувати постанову від 15.01.2021 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 122 КУпАП у відношенні позивача, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення;

2) зобов`язати УПП м. Києва вчинити дії щодо повернення сплаченого позивачем штрафу у розмірі 510 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є водієм таксі та має ліцензію на право здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі. 15.01.2021 відносно нього винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень з тих підстав, що він здійснив зупинку на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п. 17.1 Правил дорожнього руху. Однак, на думку позивача, вказана постанова є протиправною, адже винесена без урахування змін до Правил дорожнього руху, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 № 370, якою доповнено пункт 2.15 указаних Правил і надано право водіям таксі рухатися на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11.

Суд ухвалою від 26.01.2021 відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Вивчивши надані сторонами докази, суд установив таке.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фізичної-особи підприємця серії В00 № 902567, свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи від 19.07.2001, довідки форми № 4-ОПП від 28.07.2001 № 98 про прийняття на облік платника податків і витягу, наданому Державною службою України з безпеки на транспорті, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем здійснює господарську діяльність у сфері внутрішнього перевезення пасажирів таксі, внутрішнього перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення (ліцензія від 06.04.2017 № 355).

За змістом довідки ФОП ОСОБА_2 від 21.01.2021, 15.01.2021 у період часу з 07:26 по 08:14 год. ОСОБА_1 на автомобілі «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , виконував замовлення на перевезення за маршрутом: пл. Вокзальна 1 (Центральний залізничний вокзал) - вул. Ломоносова 33/34 (Інститут онкології).

15.01.2021 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень (постанова від 15.01.2021 серії ЕАМ № 3668636). Час кладення постанови - 07:56.

За змістом указаної постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Червонозоряному, 109 у м. Києві здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги пункту 17.1 Правил дорожнього руху.

Позивач сплатив штраф відповідно до оспорюваної постанови, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.01.2021 № 0.0..1.

Як вже зазначено, позивач стверджує, що вказана постанова винесена без урахування змін до Правил дорожнього руху, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 № 370, що й зумовило звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 7 КУпАП установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За визначенням, наведеним у статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією частини третьої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Як уже зазначено, за змістом оспорюваної постанови відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП. При цьому в цій постанові констатовано порушення з боку позивача вимог пункту 17.1 Правил дорожнього руху, а саме заборони руху та зупинки на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.8 або 5.1.

Водночас відповідно до пункту 2.15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 у редакції, яка діяла на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, водій таксі має право:

а) рухатися на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11;

б) здійснювати посадку та висадку пасажирів у межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8 або 5.11, з урахуванням положень пунктів 15.1 та 15.2 цих Правил.

Зазначеним пунктом Правила дорожнього руху доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 № 370, які набрали чинності 20.05.2020.

Оскільки позивач є водієм таксі та виконував на момент зупинки та винесення оспорюваної постанови відповідне замовлення, суд констатує, що інспектор, виносячи цю постанову, діяв необґрунтовано та, відповідно, протиправно.

Окрім того, в порушення статті 77 КАС України відповідач не надав жодного доказу на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема, у відзиві на позов відповідач самостійно зауважив, що в УПП у м. Києві відсутні речові докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

За змістом пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо повернення сплаченого позивачем штрафу у розмірі 510 гривень суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 8 Загальної декларації прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України).

Наука адміністративного права визначає способи захисту порушених прав (свобод, інтересів) як передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права (свободи, інтересу). Такі дії є завершальними актами захисту у виді матеріально-правових або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права (свободи, інтересу) і є результатом діяльності щодо їх захисту.

Відтак, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права (свободи, інтересу), бути адекватним наявним обставинам.

Як уже зазначено, позивач сплатив штраф відповідно до спірної постанови.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Отже, законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів Порядком № 787.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Управління патрульної поліції м. Києва, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Схожа правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, відновлення становища, яке існувало до порушення, та уникнення ситуації виникнення повторних судових спорів, суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

За правилом абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за звернення до суду з цим позовом сплатив судовий збір у сумі 454,00 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Отже, в порядку розподілу судових витрат указану суму слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП у м. Києві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 139, 245, 246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Києва, інспектора, сержанта поліції Хлівненка Дениса Миколайовича задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 15 січня 2021 року серії ЕАН № 3668636, складену поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом Хлівненком Денисом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зобов`язати Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції вжити заходів щодо повернення ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, сплаченого відповідно до постанови від 15 січня 2021 року серії ЕАН № 3668636.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко