Справа № 520/2154/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 березня 2021 р. Справа № 520/2154/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши в письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 58) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Тарасенко Віра Юріївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд:

- визнати незаконними, протиправними та скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Черткової М.А. від 21.11.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн., винесену у рамках виконавчого провадження № 60654291, у подальшому виділену в окреме виконавче провадження № 62303545, та постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. від 19.08.2020 про арешт коштів боржника, винесену у рамках виконавчого провадження № 62303545.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не вчинено жодних виконавчих дій та заборгованість за виконавчим документом не стягувалась. Окремо зазначено, що залишення в силі оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору призведе до подвійного стягнення з позивача виконавчого збору.

Представник позивача в судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 04.03.2021 о 12 годині 42 хвилині подано заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. Додатково зазначено про факт прибуття до суду, що підтверджується журналом входу до суду.

Представник відповідача в судове засідання прибув, подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України зазначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Окремо суд зазначає, що факт прибуття до приміщення суду не може бути свідченням своєчасного прибуття до зали судового засідання чи знаходження в приміщенні суду під час перевірки явки сторін по справі.

Таким чином суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи за відсутності позивача та представника відповідача, оскільки відсутні окреслене не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Головного Територіального управління юстиції у Харківській області Чертковою М.А. винесена 21.11.2019 постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 60654291 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Головного Територіального управління юстиції у Харківській області Чертковою М.А. винесена 21.11.2019 постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 60654291 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 09.06.2020 постанова про розмір витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 60654291 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 09.06.2020 постанова про повернення виконавчого документа стягувагу у виконавчому провадженні ВП № 60654291 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 03.09.2020 постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 62933406 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 03.09.2020 постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 62933406 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 23.12.2020 постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 62933406 за виконавчим листом № 642/203/14-ц виданий 04.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 19.06.2020 постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 62303545 за постановою № 60654291 виданий 21.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 19.06.2020 постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 62303545 за постановою № 60654291 виданий 21.11.2019.

Державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. винесена 19.08.2020 постанова про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 62303545 за постановою № 60654291 виданий 21.11.2019.

Суд зазначає, що законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3).

Згідно зі ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ч. 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2 ст. 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, який набув чинності 28.08.2018 року).

Суд зазначає, що з огляду на вимоги наведених норм, початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення виконавчого збору із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню.

Крім цього, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням виконавцем певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження, яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума основної винагороди у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом, і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру винагороди пов`язано з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі №200/13920/19-а, постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі № 520/10430/2020.

Крім того, як вбачається з постанови № 62037324 від 24.12.2020 року виконавчий напис №1423 від 13.04.2020 року був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Принагідно суд зазначає, що положення підпунктів ч. 5 ст. 27 Закону № 1403-VIII не містять обставин на які посилається позивач у позові як підставу для скасування чи не сплати виконавчого збору.

Щодо посилання в обґрунтуваннях позову на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 553/196/18 суд зазначає, що окреслена правова позиція не підлягає застосуванню зважаючи на часові проміжки виникнення спірних правовідносин та існуючого на той час законодавства.

Одночасно з цим суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, щодо посилань позивача у позовній заяві на позицію Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №553/196/18, суд зазначає, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Винесення постанови про стягнення виконавчого збору чи основної винагороди є безумовною дією, яку здійснює виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, Верховним Судом вже однозначно врегульовано питання стягнення виконавчого збору та основної винагороди, визначення розміру виконавчого збору та основної винагороди у відповідності до редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка діє з 28.08.2018 і по теперішній час.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні окресленої позовної вимоги, оскаржувана постанова, що прийнята з метою примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору - є правомірною та скасуванню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги «визнати незаконною, протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тютюнник М.О. від 19.08.2020 про арешт коштів боржника, винесену у рамках виконавчого провадження № 62303545» суд зазначає, що окреслена позовна вимога є похідною, а тому задоволенню не підлягає.

Інші доводи позовної заяви фактично є обґрунтуванням першої позовної вимог та не стосуються питання правомірності постанови від 19.08.2020 про арешт коштів боржника, винесену у рамках виконавчого провадження № 62303545, а тому не спростовують правильності висновків суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд бере до уваги, що за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України, пропорційно до частин позовних вимог, адресованих кожному відповідачу.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 229, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання незаконними, протиправними та скасувати постанов - відмовити в повному обсязі.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання). Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 04.03.2021.

Суддя Супрун Ю.О.