Справа № 120/8202/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

05 березня 2021 р. Справа № 120/8202/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду, з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив суд:

визнати протиправною бездіяьність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати невиплачені ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та виплатити їх на користь позивача.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 253 від 25.08.2020 року позивача звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 155 від 27.09.2020 року його виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 27.09.2020 року.

Разом з тим, з ним не проведено повного розрахунку при звільненні, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати до суду у 15-денний строк з дня отримання зазначеної ухвали інформацію про суми виплаченої індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

26.01.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п. 1.5 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організації Збройних Сил України» № 280 від 22.05.2017 року фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до чинного законодавства України, цих Правил, вказівок та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, забезпечувальних фінансових органів та відповідних служб забезпечення (в межах їх відповідальності).

11.01.2016 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло роз`яснення Департаменту № 248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року в п. 7 якого зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого провадження.

Також, 02.04.2018 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшли роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1485 стосовно порядку нарахування та виплати у 2016-2018 роках індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 року № 10685/0/14-15/10, 09.06.2016 року № 252/10/136-16, 08.08.2017 року № 13700/з, 08.08.2017 року № 78/0/66-17 в змісті яких зазначено, що проведення індексації грошових доході населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Враховуючи надані роз`яснення, а також те, що кошти для виплати індексації не виділялися , відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Полковника ОСОБА_1 , начальника зміни оператора оперативної групи військової частини НОМЕР_2 звільненого від займаної посади наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 серпня 2020 року № 253 у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 155 від 27.09.2020 року ОСОБА_1 з 27 вересня 2020 року включено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Військова частина НОМЕР_3 заходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до відповідача з листом про надання інформації щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення.

Листом від 18.12.2020 року № 350/119/1/1686/пс відповідач надав довідку про грошове забезпечення за період з 01.01.2016 по 27.09.2020 року.

Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року протиправними, тому звернувся до суду із цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.2, 3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населенняндексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Як передбачено ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078 (далі -Порядок №1078), згідно з п.4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує з посиланням на роз`яснення Міністерства оборони України та вказівки Департаменту фінансів Міністерства фінансів України. Водночас суд зауважує, що подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами. Натомість, як вже зазначалося, в силу приписів статті 19 Основного Закону органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, не може визнаватися правомірною відмова у виплаті позивачу спірних сум індексації з мотивів відсутності достатнього фінансування військової частини.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення від 07 листопада 2005 року) реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У пункті 23 рішення в справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, відсутність у військової частини НОМЕР_1 належного фінансового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця.

Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача у спірний період індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Тому підлягають задоволенню й позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу індексацію за вказаний період.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, він стягненню зі сторін не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (, с. Гавришівка, Вінницький район, Вінницька область, 23202).

Повне судове рішення складено та підписано суддею 05.03.2021

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна