Справа № 465/5408/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року справа №465/5408/20

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Роздіна Ю.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стасини Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області, відповідач) у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії згідно виплат до 01.01.2008 р. в розмірі 100% грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату пенсії з 01.01.2008 на виконання Постанови редакції ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії.

Ухвалою від 19.11.2020 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно на переконання позивача з 01.01.2008 відповідно до Постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 нараховано пенсію у розмірі 94 % від грошового забезпечення, хоча при призначенні пенсії її розмір складав 95 % не враховуючи 10% , як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії.

Вважає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначала розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

ГУ ПФУ у Львівській області надало відзив на позов. Зазначає, що Відповідно до п 1 Порядку проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії призначені відповідно до цього закону, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців перераховуються в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. При зміні грошового забезпечення військовослужбовців законодавством передбачено проведення масового перерахунку всіх пенсій військовослужбовцям, а не індивідуально по окремих особах. У зв`язку із вступом в силу нової редакції Закону 2262-ХІІ, з 01.01.2008 року Пенсійним фондом було проведено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого на 01 січня 2008 року, яке не передбачає зазначене збільшення розміру пенсії за вислугу років особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської АЕС І категорії у розмірі 10%. З огляду на це, відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Свої дії відповідач вважає такими, що не виходили за рамки наданих йому повноважень та не суперечили нормам пенсійного законодавства, а тому на переконання ГУ ПФУ у Львівській області, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою від 15.01.2021 суд призначив для розгляду справи судове засідання.

ОСОБА_1 надав заперечення на відзив. Зазначає, що при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних , не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В судовому засіданні по розгляду справи, позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області. Згідно висновку, копія якого наявна в матеріалах справи, пенсія була призначена позивачу з 21.11.1997 на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» у розмірі 95 % грошового забезпечення.

Позивач є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Категорія 1) посвідчення серії НОМЕР_1 вид. 13.11.2019.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо розміру пенсії, оскільки вважав, що пернсія йому нараховується у розмірі меншому ніж встановлено законодавством.

Листом від 19.04.2019 №1719/С-20/07.05-06 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача що пенсія призначена , перерахована та виплачується у розмірі встановленому чинним законодавством.

Вважаючи вказані доводи відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходив з наступного.

Щодо покликань відповідача на пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом суд зазначає.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що виноситься ухвала.

Так, підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України, може бути лише наявність поважних причин його пропуску.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати ч. 1 ст. 99 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є пенсіонером у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цій справі позивач вважає, що перерахунок пенсії йому проведений неправомірно з вини органу Пенсійного фонду України, а тому право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

В свою чергу, відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 18.06.2018 у справі 646/6250/17.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно положень статті 1 Конвенції, статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статті 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі по тексту - Закон №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Відповідно держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія з 21.11.1997 року у розмірі 95% грошового забезпечення.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ зазначено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10%, а віднесеним до категорій 2,3 - на 5% відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» було внесено зміни до Закону 2262-ХІІ та пункт «в» статті 13 викладено у наступній редакції: «особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям над - строкової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» ( 1763-15 ) (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».

З 01.01.2008 року на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу» від 07.11.2007 року № 1294 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було здійснено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого на 01 січня 2008 року для відповідних категорій осіб.

Судом встановлено, що позивач був звільнений з органів МВС України 07.11.1997 року у званні підполковника, має вислугу років 30 роки 05 місяців 06 днів та має статус потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

При проведенні перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року, орган Пенсійного фонду діяло в межах норм Закону №2262-ХІІ зі змінами від 04 квітня 2006 року, який не передбачав збільшення розміру пенсії на 10 %.

З огляду на це відповідач своїми діями щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 року для відповідних категорій осіб, не порушив чинного законодавства України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи позивачу перерахунок пенсії, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України. Доводи позивача не підтверджують протиправності поведінки відповідача та не дають суду підстав для задоволення позову.

Підстав для розподілу судових витрат не встановлено..

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139,241-247,250,251,255,295,297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.03.2021.

Суддя В.М. Сакалош