Справа № 520/9685/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 р. Справа № 520/9685/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 12.10.20 року по справі № 520/9685/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у розрахунку та виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.08.2017 року, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, яку він отримував під час проходження військової служби та індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити позивачу перерахунок розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.08.2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, яку він отримував під час проходження військової служби та індексації грошового забезпечення, здійснити виплату суми перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 520/9685/2020 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які полягають у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.08.2017 року, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, яку він отримував під час проходження військової служби та індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02.08.2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, яку він отримував під час проходження військової служби та індексації грошового забезпечення, здійснити виплату суми перерахунку.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 520/9685/2020 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правильно, оскільки спірні виплати не входять до складу видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

02.08.2017 р. наказом начальника Харківського прикордонного загону № 325-ос позивача звільнено у запас та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 02.08.2017 р.

Під час служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач у 2016 - 2017 роках - по дату виключення із списків частини, отримував в складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення за 2016, 2017 роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у справі № 520/12303/19, яке набрало законної сили, було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 02.08.2017 року.

27.02.2020 року на виконання вказаного рішення суду позивачу було виплачено 30766,83 грн. індексації грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 р. у справі № 520/1364/2020, яке набрало законної сили, було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 02 серпня 2017 року.

На виконання вказаного рішення, 15.06.2020 року позивачу було виплачено грошові кошти в сумі 7735,50 грн.

18.06.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив роз`яснити, за який період йому було сплачено компенсацію за додаткову відпустку та чи здійснено йому нарахування та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

У відповідь на заяву відповідачем надано лист від 26.06.2020р. №11/Т-58/6572 в якому, підтверджено виплату 7735,50 грн. на виконання рішення суду у справі №520/1364/2020 та зазначено, що компенсація за відпустки виплачується без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, оскільки винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, відповідно до Інструкції від 02.02.2016 №73, а індексація не є складовими місячного грошового забезпечення та відповідно не включається до розрахунку компенсації за невикористану додаткову відпустку згідно з Наказом від 25.06.2018 №558.

Позивач вважає вказані посилання безпідставними, та звернувся до суду з метою захисту своїх прав на належний розрахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, право на яку підтверджено судовим рішенням у справі №520/1364/2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення, яка виплачена позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у справі № 520/12303/19, повинна враховуватися в розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899 питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, (в редакції на момент проходження позивачем служби), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, 02 лютого 2016 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ, яким затверджено Інструкцію №73 «Про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

Пунктом 3 Інструкції №73 встановлено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 8 Інструкції №73 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Разом з тим, згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Вказану правову позицію підтверджено Верховним Судом в постанові від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім, щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Відповідач вважає, що виплачувану позивачеві щомісяця винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899, включати до складу компенсації за додаткову відпустку, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII неможливо, оскільки така винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців та носить одноразовий характер.

Тобто, фактично спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової допомоги при звільненні.

Згідно особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік, позивачу з лютого по грудень 2016 року відповідачем сплачувалася винагорода згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899. Так, протягом 11 місяців 2016 року, позивачу було сплачено 28937, 67 грн. винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899.

Згідно особистої картки грошового забезпечення за 2017 рік, позивачу з січня по серпень 2017 року було сплачено 26798, 70 грн. винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899.

Колегія суддів вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачувалась позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №899, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, має постійний характер, позивачем отримувалась постійно по день звільнення з військової служби, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення за 2016, 2017 роки.

Колегія суддів зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що оскільки перед звільненням на підставі Постанови №889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка позивачем отримувалась постійно по день звільнення з військової служби, повинна враховуватися в розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Щодо індексації грошового забезпечення, суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, що діяла на момент проходження позивачем служби, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статті 1 Закон № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закон № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" містить відсилочну норму, суд вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення не регулюється положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб- роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, до якого враховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та індексація.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, індексація грошового забезпечення повинна враховуватися у складі грошового забезпечення під час нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я

Право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 02.08.2017 року підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у справі № 520/12303/19, яке набрало законної сили.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення, що виплачена позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у справі № 520/12303/19, повинна враховуватися в розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на рішення Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №820/5473/17, від 16.09.2020 у справі №826/14853/17, від 13.10.2020 у справі №240/9504/19. Проте, наведені рішення суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, що наведені у постанові від 06.02.2019 р у справі № 522/2738/17. Враховуючи, що за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, мають перевагу над висновками колегії суддів Верховного Суду. Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зробила такий висновок: «незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Таким чином, у будь-якому випадку пріоритетним є висновки, що містяться у рішеннях Великої Палати Верховного Суду, якими по відношенню до цієї справи, є ті що наведені у постанові від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 520/9685/2020 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 520/9685/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський Я.М. Макаренко